Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
PRODUKCE NETFLIX/PEARL STUDIO
Vědci nám o vesmíru dokážou říct spoustu věcí.
Můžou nám říct, jak daleko jsou hvězdy.
Můžou nám říct, že vesmír začíná 100 kilometrů nad Zemí.
Ale o Vesmírném psovi nám nic říct nedokážou!
Rád honí komety a válí se v hvězdném prachu.
Pro Vesmírného psa je měsíc jen veliký lákavý míč.
A skoro každý večer se do něj zakousne!
A to je pravý důvod, proč má měsíc fáze.
Takže když je měsíc velký a kulatý,
to se do něj Vesmírný pes zrovna nezakousl?
To se stává, když ho Měsíční bohyně Chang’e donutí měsíc vyplivnout.
A chce někdo slyšet vědecké vysvětlení?
Promiň, tati, to mámino se mi líbí nejvíc.
V přesile.
Vyprávěj mi o Chang’e.
Zase?
Zase! Miluju příběh o Měsíční bohyni.
Vyprávěj, mami.
Dávná pověst příběh skrývá
o Chang’e, dívce půvabné,
jíž milý Houyi, tak to bývá, lásku dá.
- Pravou lásku? - Tu zná.
Ona lektvar vzácný dá si,
nesmrtelnou stát se má.
Náhle vzlétne od své lásky v dál.
Měsíc si ji vzal,
Chang’e blíž se zdál.
A tam teď žije.
Na měsíci.
A společnost jí dělá jen nefritový zajíc.
Proč?
Protože Houyi tady na zemi zemřel.
A když pláče, její slzy se promění v hvězdný prach.
Doufá, touží po své lásce dál.
Věčné čekání,
měsíc blíž se zdál.
Jen touží.
A doufá.
Tati, věříš, že je Chang’e skutečná?
Když tvá máma říká, že je, tak určitě je.
Díky!
Koukni nahoru. Vidíš nefritového zajíce?
Vaří lektvar.
Vidím ho!
Co bys řekla, že vaří?
Měsíční kaši!
Králičí raketa letí!
Podívejte na mou raketu!
Zpomal, kosmonautko!
Máš vesmírné brzdy, tak je používej!
Uklidni se!
Pozor, mami! Tati!
Co takhle pomoct nám dnes s měsíčními koláči?
Můžu?
Myslím, že už je načase, aby ses náš speciální rodinný recept naučila.
Jo!
Pardon! Promiňte!
Plň, bal, stlač, peč! Plň, bal, stlač, peč!
Přidej mouku, vejce též, leč…
Hlídej těsto každou chvíli.
S každým kouskem smíš si hrát.
Plň, bal, stlač, peč! Plň, bal, stlač, peč!
Obal náplň těstem bílým.
Válet, to chce plno síly.
Je to dárek nádherný!
V těch koláčcích se láska skrývá
a naší tradicí už jsou.
Těsto mají krásně hladké, sladké.
Hladí vůní svou.
V těch koláčcích se kouzlo skrývá.
S kouzlem tím se žije snáz.
Cítím, že to štěstí je v nás.
Chcem ještě pět.
Snad možná dvanáct. Naši příbuzní se blíží.
A my víme, jací jsou.
Že zbožňujou tyhle koláče.
Tak vezmem dvakrát víc.
V každém svítí měsíc, zprávu nám chce dát:
„Snaž se žít a chraň vše, co máš rád.“
Kouzlo je tak sladké…
Kouzlo je tak sladké.
Dobré?
Skrývá spoustu lásky pro nás.
Nadýchané, sladké a lahodné. Domácí měsíční koláče!
Deset, prosím.
Víte, že řada 40 miliard koláčů by sahala až na Měsíc?
To je hodně koláčů.
A když je Měsíc na své dráze nejdál od Země, musíte 426 000 232 přidat!
Tak utíkej péct.
V koláčcích je kouzlo pro nás.
Víš, čas léto střídá.
Svátek začne záhy nám.
Mám ten pocit zvláštní.
Cítím, že to kouzlo
skrývá spoustu lásky pro nás.
O 4 ROKY POZDĚJI
Ta vzpomínka se uvnitř skrývá.
Chvilinka, cos byla mou.
Ty tvé příběhy a kouzla, mami,
se mnou navždy jsou.
Se vzpomínkou v srdci
se dýchá trošku snáz.
S koláčky, co kouzlí…
pro nás.
- Prosím. - Užijte si festival.
Díky!
Qie zi!
Vážně to zvládneš beze mě?
Jo. Zvládnu, tati.
Měsíční koláče?
Máme. A máme šňůry?
- Máme. - Máme Bungee?
Máme.
Dobře.
Dnes máme návštěvu, tak ať se nezpozdíš, ano?
Budu tady včas.
Tati…
Opatrně!
Promiňte.
- Tak za týden, Fei Fei! - Dobře! Zatím!
Je tady!
Báječné měsíční koláče na večer. Čerstvé!
Vezmeme si čtyři.
Čtyři? Proč ne 16?
Určitě vám pěkně vyhládne při stavbě nejrychlejšího vlaku na světě!
Ty víš, co je maglev?
Slyšela jsem o něm ve škole. S koly se ani neobtěžuje.
Pluje na elektromagnetickém poli jako na vzduchovém polštáři.
Magnetická levitace je fakt cool.
Věděls, že funguje takhle?
Tati! Prodala jsem všechny měsíční koláče těm…
Červené datle? Ty nikdy nepoužíváme.
Ty v máminých receptech nejsou.
Co zkusit něco nového na počest našeho hosta?
Fei Fei, to je paní Zhong.
Ahoj, Fei Fei.
Zdravím.
Ráda tě pozná…
Ale ne!
To nic.
- Moc mě to mrzí. - V pohodě, seberu je.
Prohlídka! Fei Fei, neukážeme paní Zhong náš obchod?
To zní hezky.
Promiňte, mám ještě úkoly.
Můžeme je potom napsat spolu.
To je dobrý.
Dobře.
- Nemůžu uvěřit, že jsem to shodila. - Já taky ne.
Díky moc!
Dělám si legraci!
Tak tady měsíční koláče pečeme a tady je prodáváme.
Skokan!
Cože?
No dělej! Přeskoč mě.
Ne!
Cože? Ty neznáš skákanou?
Tady, sleduj Kráka.
Nemůžeš tady vypustit žábu!
Co jsi vlastně zač?
Právě jsi potkala mou mámu! Jsem Chin.
Byl jsem čtvrtý v pingpongovém trunaji v Yanshi.
Měl jsem být třetí.
A mimochodem, mám superschopnost!
Uhádneš jakou?
Jsi superotravný?
Mám dvě superschopnosti!
Koukni se támhle.
Co vidíš?
Zeď.
Pro tebe je to zeď.
Pro mě je to něco, čím můžu proběhnout.
Tak ty umíš běhat skrz zdi?
Chceš to vidět?
No jasně, děsně moc.
Nic mě nezastaví!
Viděla jsi to?
Skoro celá moje část tou zdí prošla!
Moje molekuly se rozdělily. Cítil jsem, jak se rozestupujou.
Jako by mě vesmír volal jménem.
Tati, on se rozběhl proti zdi!
Osmiletí kluci mají hodně energie.
Tentokrát mu to promiň.
Tentokrát?
Jeho máma je moc milá, víš? Popovídej si s ní.
Proč?
Necítíš se někdy trochu…
no… osamělá?
Ne, nikdy! Proč? Ty jo?
Mám tebe. Máme jeden druhého.
Jistě, vždycky budeme mít jeden druhého.
To se nikdy nezmění.
Ale… Fei Fei…
Chci si s tebou promluvit o něčem důležitém.
Víš, od toho, co…
Ahojky!
Chtěl tu někdo 12 velkých chlupatých krabů?
Uhni. Tahle kráska už běží k plotně.
Ahoj, tetičky!
Fei Fei, tys ale vyrostla!
- Ráda tě vidím. - Ahoj!
Uvolněte cestu skutečné kuchařce.
Podívej se!
Jo, mí oblíbení!
- Umírám hlady! - To je vůně!
To jsem já.
Ty knedlíčky jsou skoro tak dobré jako moje.
Úžasně to voní.
Fei Fei, ochutnej.
Díky, babičko.
Procházím!
Jsi tak hubená!
- Nedostáváš snad najíst? - Mami!
Chlupatý krab je krab vlnoklepetý, známý pro svá chlupatá klepeta.
Ahoj, dědečku.
Fei Fei, možná bychom mohly moje datle použít na druhou várku.
Máma používala raději melounová semínka.
Má rodina používá datle z naší zahrádky.
- Zkus ochutnat, jsou vynikající. - Nejspíš jsem alergická.
Navíc u nás pečeme jen naším speciálním způsobem.
Dobře.
Tvá pravá, nebo má levá?
Ten stůl je snad každým rokem těžší, že?
Horký talíř! Opatrně.
Pohárky?
Potřebujeme další?
Králíci ke stolu nesmí.
Víš, co máma říkávala.
- Navíc je to má židle. - Já to vezmu!
Chceš pomoct, babi?
Ten stůl vypadá krásně.
- Kam si mám sednout? - Vedle mě.
- Díky. - To je samozřejmost.
Dobře.
Chlupatý krab napadá místní vody,
poškozuje rybářské sítě a vytlačuje původní druhy.
Podívejte, jak velký a jasný je měsíc!
Máš trochu omáčky na…
Bude obrovský, až začne Měsíční festival.
Mámin oblíbený svátek.
Tvůj otec mi řekl, že máš ráda Chang’e.
Chudinka malá, ta bohyně!
Hrozně osamělá, sama na měsíci. Společnost jí dělá jen nefritový zajíc.
Prosím tě! Chang’e tu samotu tam nahoře miluje!
Proto spolkla obě pilulky nesmrtelnosti, místo aby jednu nechala Houyimu.
Má matka tvrdí, že jsem s Houyim možná spřízněná…
Lukostřelec Houyi! Cho!
Chine!
Tak to nebylo, teto.
- Houyi bojoval s démony… - Lukem a šípy a…
A tehdy přišel zloděj a pokusil se…
Ukrást pilulky nesmrtelnosti?
Jo, dala si je obě do pusy, jen aby je schovala.
Tomu nevěřím.
Chang’e se vznesla na nebe, zatímco její opravdová láska zůstala tady.
A skončila pod drnem.
Teď žije se zajícem místo s manželem.
Dobrá volba.
Ale to nebyla její volba. Nesnažila se Houyiho opustit.
Houyi jí chybí a každý den ho oplakává.
A jak to víš?
Píše si s ní.
Neutahuj si z ní.
- Je to jen hloupá báchorka. - Není!
Je to skutečné. Chang’e je skutečná!
Fei Fei!
Právě teď je na Měsíci a čeká na svou jedinou pravou lásku.
Čeká. Že, tati?
Chvilku ji nechte být.
Je nejlepší ve třídě, a přitom pořád věří v Chang’e?
Zbyly jsme jen my dvě, Bungee.
Jsme poslední, kdo opravdu věří.
Teď fakt nemám náladu.
Víš, co jsem? Netopýr!
Jo, jsi stejně pitomej!
Doufám, že máš pitomečky ráda, protože teď se uvidíme dost často.
Jen přes mou mrtvolu.
Ty to nevíš?
- Budeme sourozenci. - Cože?
Moje máma s tvým tátou se vez…
Neříkej to! Ne!
Ahoj, Fei Fei.
Ahoj.
Schovala jsem ti dezert.
Mám pro tebe speciální měsíční koláč z mého rodného města. Bez datlí.
Děkuju.
Nic mě nezastaví!
Chin bývá někdy divoký.
Ale časem si na něj zvykneš.
Zhong! Pojď sem, než všem nakopu zadek v mahjongu.
Jistě. To se uvidí.
Zvyknout si na něj?
Na něj si nezvyknu nikdy!
Co je na vašem koláči zvláštního?
Nechci ho!
A nechci ani vás!
Chci jen, aby všechno bylo jako dřív.
Dřív v Chang’e věřil.
Říkal, že je rozhodně skutečná.
Jenže se změnil.
Kdyby táta dokázal znovu uvěřit, nikdy by si tu ženskou nevzal.
Na všechno by si vzpomněl.
Vzpomněl by si na tebe.
Bungee!
Mami?
Proč se tohle děje?
Já k nebesům se dívám a vidím tam tvou tvář.
Tvé oči jemně září,
vřele mě objímáš.
My rodinou jsme byli,
táta, ty a já.
Dnes jiná svoje srdce dala mu…
ty mizíš v neznámu.
Tys ráda vyprávěla ten příběh, co se stal!
Když Chang’e zmizel Houyi, až k nebi vznes ji žal.
Na jeho návrat čeká!
Proč táta nepočká?
Že pravda je to já mu dokážu!
Patříš k jeho dnům.
Vím, že Chang’e tam nahoře je.
Ale jak to dokážu?
Je 384 400 kilometrů daleko.
Co mám dělat?
Vzlétnout jen!
Chang’e, slyším výzvu tvoji.
Vzlétnout jen!
Koukni shora, jak tu stojím!
Vídáš to, co svět nevidí?
Slyšíš na Měsíci i hlas můj?
Vzlétnout jen!
Tam, kam by mě křídla vzala, vzlétnout jen!
Abych pravdu dokázala.
Měsíci, projdu kraj tvých dun!
Najdu způsob, jak plout k nebesům!
Raketu svou mít ze snů!
Ve hvězdách bych našla lék pro štěstí nás tří.
Táto můj, má pravdu příběh velké lásky trvalé!
Lásku svou si nesem v nás, je v očích mých i tvých!
Uvěříš!
Plány nakreslit nedovedu.
Řeknu ti popravdě do čeho jdu.
Raketu postav, vlak do vesmíru.
Já touhou zmírám
vzlétnout jen!
Chang’e má, chci mluvit s tebou!
Vzlétnout jen
chce i táta, žije se mnou!
Odpoutám se od země své.
Milá Chang’e, teď už pevně stůj!
Raketou…
na Měsíc tvůj!
Bungee, dokážeme, že je skutečná.
Tati.
Můžu si nakoupit pár věcí na vědecký projekt?
Jasně.
Díky!
Tady to máte.
Nic jsem si neobjednal.
Děkuju.
Autorem je jeden z nejslavnějších básníků z dob dynastií Tang a Song.
Objeví se to v testu.
Chceš se s námi o něco podělit, Fei Fei?
Ne.
Dnes jsi ve třídě jednička,
ale zítra už budeš možná číslo 30.
Při výuce se čmárat nesmí.
Vznášení magnetické.
Bez tření, logické!
To je klíč!
Sílu můžeš měřit.
Vždy jen k zemi padá míč.
Výkon, vztlak, co trvá, nejsou to jen slova,
má to být!
Směr gyroskop řídí,
nebudu dál jen snít.
Díky svíčce létá lampion do světa, proč ne já?
Kosmonaut, ten stoupá nad mraky, tak proč ne já?
Krok za krokem měním na skutečnost všechno, o čem sním.
Já to vím!
Zvednout to jenom o stupínek výš.
Začíná odpočet, teď uvidíš!
Vím, jak to zvládnout. Ty se mnou být smíš.
Teď vzlétnem, Bungee!
Vzlétnout výš!
Chang’e má, je rozhodnuto!
Být ti blíž…
Koukej táto, dokážu to!
Odpoutám se od země své.
Milá Chang’e, teď už pevně stůj.
Letím na Měsíc,
ten tvůj!
Dokázala jsem to! Dokázala!
Umřeme!
- Chine? - Ahoj, Fei Fei!
Ty pitomče!
S tvou váhou jsem nepočítala.
Jsme mrtví?
Co se děje?
My… stoupáme vzhůru.
Co se to jenom…
Chine!
Jsem Bezgravitaceman!
Vrať se sem! Teď není chvíle na blbnutí!
Dědovy plínky?
Je to dlouhý let.
Fei Fei!
Držte se!
Co to?
Co se děje?
Můj foťák…
Bungee, kam nás to nesou?
Ty jo!
- Vítejte! - Vítejte!
Cože? Měsíční koláče, co mluví?
Honem, pojďte! Už na vás čeká!
No tak! Pohyb!
- Pojďte za námi. - Tudy!
Koukejte pod nohy!
Budete nadšení!
Nemůžu se dočkat!
Nádherná,
zářivá hvězda tvá.
Každý s údivem
rád se na tvář mou dívá.
Neb’ já jsem…
Chang’e?
…tak oslnivá.
Chang’e!
Ty přát si smíš, když se zatřpytím.
Vždyť první hvězdu zříš.
To přání tvé možná zachytím
v tom třpytu, o němž sníš.
V těch výšinách
už neměj strach.
V lákavých nebesích se skví hvězdný prach.
A záře má je záhadná.
Nikdo tu není jak já!
Nádherná, zářivá hvězda tvá jsem!
Ty žasneš nad mou nadpozemskou krásou.
Svět s obdivem, rád se na tvář mou dívá.
Neb’ já jsem tak oslnivá!
Vítá vás Lunaria,
krása tryská z pódia.
Třpyt by všichni chtěli. Hold by vzdávat měli
královně impéria.
Ta slavná show dává znamení,
noc v den se promění.
I Mléčná dráha, když mě uvidí,
jen tiše závidí.
Jsem bájí mystickou,
tak žhnoucí legendou!
Vždyť Měsíc pustý byl
jak pouhá prázdná poušť.
V zoufalém srdci, v tom mém,
bdí stálá spoušť.
Slzavý proud změní svět jak vzácný ráj
v ten zářivý, kouzelný kraj.
V něm růst smím dál.
Dál růst!
Nádherná, zářivá hvězda tvá jsem!
Ty kroužíš kolem nadpozemské krásy.
Svět s obdivem, rád se na tvář mou dívá.
Světlo vzácné, to mám jen já!
Vítá vás Lunaria,
krása tryská z pódia.
Třpyt by všichni chtěli. Hold by vzdávat měli
královně impéria.
To snad ne.
To se přece nesmí.
Který řezník tě takhle ostříhal?
Já sama.
Máš kulatý obličej, potřebuješ délku.
A taky ti trčí chlup z obočí přímo…
tady.
Lepší!
A jak!
Takže, děvče s nešťastným sestřihem, považuj se za přivítanou.
Teď mi smíš dát ten dar.
Je mi líto, ale já vám dárek nepřinesla.
Jistěže jsi mi přinesla dárek.
Proč bych pro tebe jinak posílala na Zemi své lvy?
Ti byli vaši?
Jsou super! A vy jste je poslala kvůli mně!
Samozřejmě.
Dostala jsi tu jedinou věc, díky které vrátím Houyimu život.
Houyi! Já věděla, že jste se ho nikdy nevzdala.
To jsem říkala tátovi! Víte, jsem v prekérní situaci.
- Dost jsem zažila. Postavila jsem raketu… - Sice mluví, ale ne o tom daru.
Ne, bohyně.
A především, vy věříte, že láska nikdy neumírá!
Tím jste všude známá.
Můj táta tomu dřív taky věřil,
ale bojím se, že teď to vzdá.
Kdybych měla fotku jako důkaz, že jste skutečná…
Fotky! Ona chce fotky.
Každý chce fotky!
Je tohle pro tebe dost fotogenické?
Ano?
Tak rychle foť.
Žádný dar, žádná fotka.
Ale já nevím, co ten dar je.
Dám vám cokoli, co chcete…
Nechci „cokoli“, chci ten dar!
Chine!
Zjevně jsi můj dar ztratila.
Cítím, že je někde na mém Měsíci, a navrhuju, abyste ho koukali najít!
Přestaňme hrát hry.
Z Měsíce zbývá už jen malý střípek.
Až zmizí poslední měsíční zrnko, bude pro Houyiho pozdě.
Lunariáni! Vyhlašuji soutěž!
Komukoli, kdo ten dar najde a přinese mi ho, splním jeho přání!
Když mi ho přineseš první, dostaneš tu fotku.
Hodně štěstí a šťastnou cestu!
Najděte ho!
Ona mi ten dar přinese.
A k Houyiho návratu pak potřebujeme už jen tvůj lektvar, Jade.
A ty budeš připravený, že ano?
Nechte mě projít, prosím!
Můžete mě prosím… svézt?
Promiňte!
Ten dar musí být na místě našeho dopadu!
Co to může být?
Počkej!
- Pomůžeme ti. - O to teda nestojím.
Prvně najdeme dar a pak…
Říkám, že tvou pomoc nechci.
- Já jen… - Nikdy jsem tě tu nechtěla!
- Ale… - Nechtěla jsem tě ani ve svým životě!
Takhle s bratrem mluvit nemůžeš.
- Nejsi můj bratr. - Ale mohl bych být.
Nikdy nebudeš můj bratr!
Bungee?
Na tohle nemám čas!
Pomůžete mi někdo?
Svezl byste mě?
Vozím jen slepičky.
Počkat! Vím, kde je ten dar.
No…
Tak dobře.
Hurá za šéfem!
Dobře.
Byl bych fajn bratr.
Stačí, když získám tu fotku!
Jdeme, Bungee.
Tamten je tvůj a já si podám zbytek.
Brnkačka.
Co jsou tyhle potvory zač?
Palácová stráž.
Co tady děláš?
Chci tu fotku pro svou sestru!
No a já chci svůj dar.
A já vím, kde je!
Vážně?
Odveďte ho do výslechové komnaty.
Chce mě vzít do té díry?
Tam já nevlezu.
Ne…
Tak jo!
Nezahrajeme si?
Máš rád hry?
To si pište.
Víš co? Pokud vyhraješ, ta fotka je tvoje.
Ale když vyhraju já, řekneš mi, kde je ten dar.
Platí!
Budeme hrát podle pravidel Lunarie.
Vítej Chine můj, jdem hrát.
Jsem rychlejší než blesk, chtěl bys vyhrát se mnou snad?
Jsem ta nej, jsem královnou Lunarie.
Servis můj zdá se dílem magie.
Ó ne! A další bod je můj! Debakl slavný je tvůj, tak pokračuj.
Vzdej boj, mě zmáhá náš svár.
Je tu čas, abys mi řek', kde nachází se ten můj dar.
To já jsem tou legendou, tak už to vzdej!
Když já budu chtít, tahle hra změní děj.
No tak, dost! Už nechci ztrácet čas!
Když nedáš mi, co žádám, tak to spočítané máš.
Vzdej boj, chraň si svou čest.
Ví to celé město, prohra bolí, přesto vzdej boj, říkej, co víš.
Neb’ trest tě čeká, snad to pochopíš.
Fei Fei je má ségra.Vím, že ona je ta nej!
Mám mega superschopnost, takže klíďo tvrdě hrej!
Já chci tu fotku jako důkaz teď. Já prorazím i pevnou zeď.
Dám faleš, smeč, pak ránu a vítězím dle plánu.
Už nestrpím slyšet ten otravný hlas.
Chci ho teď vyřídit, je správný čas.
Fei Fei taky říká, jak otravný jsem já. Že by další superschopnost?
A hle, kdo vyhrát má!
- Cho! - Sa!
Mám rychlost žhavých komet, jsem jak galaktická raketa.
A natřu ti to…
Mně tleská planeta!
Tu fotku dáš mi brzy a tvůj Houyi bude mít jen…
Nebýt v tobě sobec, moh’ teď nesmrtelnost mít.
Vzdej boj, vzdej boj, řekni, kde má, co chce mít!
Vzdej boj, vzdej boj!
Řekneš vše, co budu chtít!
Víš, co se říká?
Že máš už 3 000 let a snědla jsi obě pilulky nesmrtelnosti!
A teď jsi navěky sama!
Vyhrál jsem!
Nikdo neodejde, dokud nedostanu ten dar.
Hej! A co ta fotka?
Ten pokakánek s pálkou je k ničemu a nám dochází čas!
Tohle je naše jediná šance.
Pokuste se zachovat klid.
Nechcete přece způsobit další meteorický roj.
Zacvičte si s námi jógu!
Uklidňující nádech…
a uklidňující výdech.
A jéje!
Jsem klidná.
Jsem klidná!
Ach, bohyně!
Jsem…
úplně klidná.
Vím, že ten dar je někde blízko.
Cítím to!
Ahoj, Jade.
Aspoň ten lektvar funguje.
Už nikdy Houyiho neuvidím, že ne?
Měsíční bohyně je zřejmě astronomicky rozzlobená.
Když se zlobí, jízda touhle cestou je sebevražda.
- Holka, radši někde počkáme. - Ne! Jedeme! Za mnou!
Doleva!
Vpravo!
Dobře, a doleva!
Musíme projet tím kaňonem!
Nestihneme to!
Nebuď takový strašpytel!
Pojeďme si pro ten dar.
Nic mě nezastaví!
Tamhle je! Tam! Moje raketa!
Moje raketa.
To je ale spoušť.
Jak ten dar vlastně vypadá?
Nejsem si jistá. Rozdělíme se. Najdeme ho.
Ahoj, já se jmenuju Gobi. A ty?
Já jsem Fei Fei.
Jmenuju se Gobi. A ty?
Mám pocit, že se motáme v kruhu.
Býval jsem z mluvení hodně nervózní. Mám ale výhodu v tom, že to o sobě vím.
Takže musím prostě zpomalit, uvolnit se a hezky dýchat.
Teď si kontroluju tep.
Klid dosažen.
Kdo jsi?
Co jsi?
Jsem nejdůvěrnější poradce Chang’e.
Velmi vysoce postavený u dvora.
A nemyslím dvorního šaška, ale člena dvora, opravdu váženého.
- Jsem v podstatě nepostradatelný. - Tak co děláš tady v pustině?
- Hej! - Počkej.
To je ten slavný lunární rover? S mým padákem?
Nevím.
Můj plášť si vzít můžeš,
ale tyhle bezvadné měsíční kalhoty jsou moje, jasné?
- Co ten tady dělá? - Co?
S tím bych se nebavil, být tebou.
Jo, bohyně ho vykopla z paláce.
- Hej, klid! - Neposlouchej je.
Ta lunariánská kuřata to mají pomotané.
To je dobré.
Není. Jsou to pěkní ptáčci.
Ty máš co říkat.
Jo, ty malej zelenej červe!
Hej!
Dost zdržování. Musíme najít dar pro Chang’e.
Chang’e? Chci pomoct.
Můžu? Rád bych. Zmínil jsem, že můžu?
Ne!
Koho vám připomínám? Tak koho?
Královna impéria!
Moje panenka Chang’e.
Jo, je úžasná.
Hned musím zpívat, když ji vidím.
Dárek od mámy.
To musí být ono!
Jo, určitě.
- Díky! - Počkejte!
Promiň, zelenáči.
- Promiň. - Vrať mi to!
Hej! Pozor!
Už tě mám akorát po krk!
Pomoc!
Ne!
To je moje! Vraťte se!
Tomu, kdo ji doručí první, bohyně splní jeho přání.
Nemůžete mě tady nechat!
Ten dar získám…
a přinesu ho do Lunarie!
Do Lunarie?
To potřebuješ průvodce! A víš ty co? Tenhle panáček pracoval i žil v paláci.
Jakmile ten dar získám zpátky, odnesu ho Chang’e.
Můžu ti s tím pomoct,
- prosím? - Ne.
- Prosím. - Ne.
- Prosím. - Ne!
Prosí…
Ne!
Nech mě domluvit.
Prosím!
Dobře! Fajn! Hlavně přestaň dělat ten zvuk.
Chci hlavně říct,
že mě mluvení znervózňuje, ale dělám na tom.
Došlo mi, že mluvím moc rychle a musím se uklidnit.
Takže pracuju na zpomalování a dýchání a…
Občas se mi z toho trochu zamotá jazyk.
To fakt nesnáším.
Gobi, co se děje?
- Prosím, řekni, že nemají hlad. - Nemají hlad!
Lžu. Mají velký hlad!
Nikdy jsem je neviděl hladovější!
Utíkej!
- Míří k Lunarijskému jezeru za potravou! - Hej! Tuhle hru znám!
Tohle mi promiň.
Ta kuřata bychom měli dohnat za chviličku.
Takové zážitky lidi spojují.
Nejsem ti teď bližší? Ty mně jo. To bylo úžasný.
Nejlepší kámoši navždycky!
Navždycky!
Skvělý časy.
Tak proč jsi žil sám?
To je otázka na tělo.
Ale protože jsme teď skoro jako rodina, můžu ti to říct.
Stalo se to už dávno.
Bohyně mě vyhostila z Lunarie kvůli jedné mojí písni.
Ona tě vyhnala kvůli písni?
Je úplně jiná než bohyně z mámina vyprávění.
Máma říkala, že je milá a hodná,
elegantní jako labuť, když dosedá na klidné jezero.
Taková byla.
Dokud Houyi nezemřel.
Pak nás všechny odstrčila.
Když ztratíš nejmilovanějšího člověka…
Změní tě to.
Jo.
Když jsem zazpíval tu písničku, bohyně zmizela.
Všechna světla v Lunarii prostě pohasla.
Říkáme tomu období „Velká temnota“.
Ta písnička…
zazpíváš mi ji?
Já ti nevím. Na žabím hřbetě není dobrá akustika.
Prosím.
Touché.
Obejmeš své šupiny?
Ocáskem svým rozsvítíš svět?
Tak ses jí fakt ptal?
Pak tančíš v záři té show?
Co to děláš?
No, já jó!
Je vážně zábavou
mít kaleidoskop nad hlavou.
Gobi!
Vždyť barev střídání
je duha parádní.
Znáš ten pocit báječný?
Válíš se a Země létá.
Já se neválím.
Smíš s mráčkem bílým si hrát.
- Ne. - No, já rád!
A nebe každý den se promění svým způsobem.
Tím půvab přináší.
Je fajn, že není to jen sen.
Chci jen, aby věci byly jako dřív.
Žít v oblacích je náramné.
Víš, postačí jen chtít.
Každá chvíle, co máš,
dá ti kousek z tajných snů!
Jé!
Sen vzít,
dál jít.
Stydíš se, když cítíš strach?
Stočíš se hned do klubíčka?
A vrátíš čas? Vždyť tam jsi svá...
Jo, i já.
Tvé srdce může kvést,
když půjdeš dál i přes bolest.
Tvá přání…
tě chrání.
Záře tvá…
je nádherná!
Tak tohle jsi jí zpíval?
Ne, to byla jiná písnička.
- Gobi… - Jo, to byla ona.
Lásce své se vzdávám,
zřím v ní věčný ráj.
Jade?
Co je s tebou?
Zabralo to! Ty… Tys to dokázal!
A právě včas!
Teď už potřebuju jen ten dar.
Proč jsem si ty motorkáře pustila do života?
Tamhle jsou!
Moje panenka!
Neboj, nech to na mně.
Jo!
Ahoj, drobátka.
Kde je?
Přeskočilo ti? Je moje!
Vrať mi ji!
Sundej ty svý pracky…
Ne!
Takže je asi po daru.
Fei Fei?
Můžeš vylézt, už jsou pryč.
Vylez, Fei Fei.
Udělám cokoli, abys byla v pořádku. Cokoli!
Co mám udělat?
Koukni nahoru.
To ne!
Přišla jsem o všechno.
O všechno ne. Pořád máš tohle a tohle a…
tohle!
A jsi naživu. To je pozitivum.
Ten dar byl má jediná šance, jak zabránit tátově druhé svatbě.
Druhé svatbě?
Tvoje matka… Ona…
Ona…
odešla?
Teď trčím tady, jsem bez daru
a táta si vezme tu děsnou ženskou s tím jejím hrozným klukem!
S jakým hrozným klukem?
Směšně otravným klukem.
Nikdo nemá rád otravná stvoření. Jsou prostě nejhorší!
Pořád dělá ksichty.
Bez přestání hraje skákanou.
Myslí si, že umí viset ze stropu jako netopýr a procházet zdí.
- A skáče mi do řeči! - Nech mě domluvit. Tak skákanou?
Proto tě napadlo svézt se na těch žábách?
Ne! Teda, ne tak docela.
A věší se na strop jako ty, když tě málem sežehli?
Takhle tě to napadlo?
Ne!
Každopádně ho nemůžu vystát.
Taky ho nemůžu vystát.
A umí procházet zdmi?
Zapomeň na to, jo?
Já bych měl bratra hrozně rád.
No jo, já ale byl 1 000 let sám.
A kolik ty?
Čtyři.
Dej tomu čas.
Možná změníš názor.
Řekl bych, že slečna Nabručená má hlad.
Nedáme si něco? S plným bříškem se všechno zdá lepší.
Tady máme chutnou mapu.
Vynikající. Dej si.
Nemůžu uvěřit, že jíš měsíční koláče! To je barbarské.
Tyhle měsíční koláče nemají city.
Co to je?
Vypadá to na odlomenou půlku čehosi.
Chin to asi někde našel
a přišlo mu vtipný zapéct to do koláče.
Říkala jsem, že je otravný.
Počkat.
Připadá mi to nějak povědomé.
Ne, vidím to poprvé.
Tahle půlka doplňuje ten symbol.
Tenhle amulet, Gobi! To je ten dar!
Ještě máme šanci.
Musíme ho odnést Chang’e! Poběž!
Musíme pomoct Fei Fei.
Nic mě nezastaví!
Dokázal jsem to!
Bungee?
Možná jsme to dokázali spolu.
Jestli ten dar přinese, musí to být hned!
Tu máš! Dostal jsem tě!
- Chine? - Fei Fei!
- Ty jo! Tak rád tě vidím! - Jsi v pořádku!
Bylo to šílený! Sloupy se hýbaly
a já byl obklíčenej.
Koukni! Máme ten dar!
Ty kráso!
Ahoj, já jsem Gobi!
Hustý. Já jsem Chin.
Dvojitě hustý! Právě jsem se vrátil po tisíciletí v exilu.
- Jestlipak potkám někoho známé… - Gobi!
Amulet!
Fei Fei, chyť ho!
Ne! Nechte mě být!
Už nezbývá moc času!
- Rychle! - Děkuju.
Rychle, tudy!
Bohyně, je tady!
Fei Fei.
Myslím, že tohle je dar, který hledáte.
Jistě, druhá polovina amuletu!
Naše dvě poloviny nás zase spojí v jedno.
Teď se ke mně můžeš vrátit.
Lásce své se vzdávám,
zřím v ní věčný ráj.
Houyi?
Lásce své se vzdávám,
zřím v ní věčný ráj.
Do skonání věků
smí nám kvést ten háj.
- Jsi jen má. - Jsem jen tvá.
- Jsem jen tvůj. - Jsi jen můj.
- Buď šťastná. - Jsem šťastná.
Chang’e, nemůžu zůstat.
Musíš jít dál.
Ale jak?
Ne!
Naše láska je věčná.
Prosím, už mě neopouštěj.
Houyi!
Ale ne.
Přichází temnota!
Ale ne.
Co je to za místo?
Komnata nejhlubšího smutku.
Dovnitř se nikdo nedostane.
Vejít do ní může jenom bohyně.
Zkusím to.
Říkala jsem ti, že nemůžeš…
- Jak to? - Jak?
Ne! Když tam vejdeš, možná už nevyjdeš ven.
Možná se nevrátíš domů.
- Stůj! - Fei Fei!
Chang’e?
To jsem já. Fei Fei.
Ta s hrozným sestřihem.
Chci tě přivést zpátky.
Mami?
Fei Fei.
Mami!
Tady!
Fei Fei! Pojď sem!
Toho jsem se obávala. Zasekla se.
Ne!
Bungee!
Fei Fei!
Co tady děláš?
Nepatříš sem.
Ale patřím.
Nemůžeš tu zůstat.
Skončila bys osamělá na věčnost. Jako já.
Musíš jít dál.
Ale jak?
Já chápu, co teď cítíš.
Ty smutek v očích máš.
Ta bolest snést se nedá.
Umřel, kdo byl náš.
Je však čas, ty chvíle plynou,
tak žal svůj nechej jít.
Svou lásku snaž se najít stůj co stůj.
Přijmi ten úděl svůj.
Když lásku dáváš, lásku můžeš najít.
Rodina tvá jen změnila svou tvář.
Když máš dost lásky pro radost blízkých,
pak stále víc…
sám jí máš.
Dost stavění všech raket,
už umíš silná být.
Jen v sobě najdeš ukrytou tu pravdu, jak máš žít.
A i když máma schází,
duch její je tu dál.
Snad víš, i když teď jiným přízeň dáš…
její lásku máš.
Nic mě nezastaví!
Chci svou sestru!
Chine!
Jsem pořád pitomec?
Ano, ale jsi můj pitomec.
Můžeme už jet domů?
Jo.
Počkat.
A co bude s tebou?
Pro mě už je asi pozdě.
Houyi už se nevrátí.
Ten dar svůj význam ztrácí,
když přátele tu máš.
Když láska zbarví vesmír,
tu lásku dobře znáš.
A i když on ti schází,
duch jeho je tu dál.
Tvá přání…
tě chrání.
Záře tvá…
je nádherná.
Jo!
Fei Fei!
Pamatuješ, jak jsme honili ty zlé slepice? Jo, fakt byly zlé!
Pamatuješ, jak jsi chytila žábu mým jazykem?
- Pamatuješ, jak jsme se rozloučili? - Myslíš teď?
Ano.
Sbohem, Fei Fei.
Jestli chceš zůstat, můžeš.
Já budu v pořádku.
Teď máš nový život.
Běž.
Sbohem, Bungee.
Díky za ten dar, Fei Fei.
Kéž by ti přinesl všechno, co jsi chtěla.
Přinesl.
Skutečný dar jsi byla ty.
Sbohem, Fei Fei! Nejlepší kámoši navždycky!
Navždycky!
Sbohem!
Navždycky!
Tady.
Umírám hlady.
- Máme tu až moc kuchařů. - Vítejte do rodiny.
Pomůžu ti.
- Ahoj, Fei Fei. - Nikdo nedělá knedlíčky jako bábi.
Z cesty, Vesmírný pse!
Tohle je moc slané, to nikdo nechce.
Říká se, že ochutnání chlupatého kraba je zážitek, který člověku změní život.
- Úžasně to voní! - To bude její nový parfém.
Zhong Ayi, můžu ti s tím pomoct?
No jistě.
Měsíční festival je můj oblíbený večer roku.
Má babička mi vždycky říkávala, že kruhový měsíční koláč
je symbolem toho, jak se rodina sejde.
- Skvělá noc na večeři pod širým nebem! - Stůl už je venku!
- Pozor, pálí. - To je velkolepá hostina.
- Fei Fei, tady. - Sedni si k nám.
- Chine! - Chine!
Sundej toho žabáka z té židle.
Pardon.
Pozor, aby z něj příště tvá sestra neudělala další vědecký experiment.
Tohle mu neříkej!
Je Měsíční festival a měsíc nikde!
Chang’e musí být hrozně smutná.
Schovaná tam za mraky sní o své pravé lásce.
Nezačínej s tím zase.
S čím? Je to romantický!
Voní to skvěle.
Jé, to je vůně!
Nehraj si s jídlem u stolu.
- …se mnou, že? - Budeš to jíst?
Teď ne, mluvíme o Chang’e!
Musí být zamilovaný!
- To mluvíte o mně? - Ne!
Zdá se, že se nám měsíc přece jen rozhodl ukázat.
Co myslíš, že dnes nefritový zajíc chystá?
- Měsíční kaši! - Měsíční kaši?
Směješ se úplně jako tvá máma.
Já vím, tati.
Nevrátíme se už?
Hned tam budu.
Tak jo, ty pitomče!
Mami! Fei Fei mě honí!
Ne, nehoním!
- Chine! Přestaň honit sestru! - Fei Fei!
VĚNOVÁNO PAMÁTCE MILOVANÉ AUDREY WELLS