Downloaded from YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎„Au fost vremuri ‎când copiii aveau oroare de noapte,
‎căci orele de somn ‎aduceau năluciri fioroase.
‎Vremurile sumbre, ‎când monștrii mărilor ne pustiau țărmurile
‎și nicio corabie ‎nu era la adăpost pe mare.
‎Dar, mulțumită vânătorilor, ‎acele vremuri au apus.
‎În ziua de azi, vitejii luptători ‎se luptă cu monștrii hăt, departe,
‎riscându-și viețile ca să curețe mările ‎de acele creaturi de coșmar.
‎Cea mai măreață ‎corabie de vânătoare e Inevitable…”
‎„Și cel mai mare vânător, căpitanul Crow!”
‎Căpitanul Crow!
‎Sunt căpitanul Crow. Monstru blestemat!
‎Alo!
‎Cine citește povestea?
‎Vai de mine!
‎Ce-i asta?
‎Stingerea s-a dat acum o oră. ‎O să mă omorâți cu zile!
‎- Hai! Iute, în pat! ‎- Chiar trebuie?
‎Domnișoară Maisie,
‎regele și regina vă îngrijesc, ‎ca orfani de vânători, din mărinimie.
‎Dar, încălcând regulile, îi necinstiți.
‎Așa că n-o să mai avem evenimente, da?
‎Sub nicio formă.
‎Vânt din pupă, mateloți!
‎Și, nu uitați, trăiți pe cinste
‎și muriți pe cinste!
‎Pa, Maisie!
‎- Pa! O să ne lipsești! ‎- Pe mâine!
‎Toată lumea la posturi!
‎Adunarea!
‎Întindeți parâmele!
‎Țineți bine!
‎- Unde era? ‎- Chiar în față, Jacob.
‎Sigur?
‎Da. O coadă roșie. ‎N-am văzut una mai mare. La pânza apei.
‎Deci azi e ziua cea mare.
‎E Mugetul roșu.
‎Simt asta până în rărunchi. Privește!
‎Păsările îi țin urma.
‎- De când așteptam o luptă strașnică! ‎- Și o să luptăm.
‎Sunt 30 de ani ‎de când m-a lăsat fără felinar.
‎Acum o să mă răzbun.
‎Da.
‎Ei bine, am trecut de Insula Rum Pepper.
‎Se îndreaptă spre Marea Dregmorr.
‎Dacă tot o să ne batem ‎cu cea mai fioroasă bestie a mărilor,
‎să n-o lăsăm pe mâine!
‎S-ar putea să nu existe „mâine”.
‎Trageți parâmele! Țineți bine!
‎Căpitane!
‎Altă corabie de vânătoare! E atacată!
‎E a lui Jim Nicklebones.
‎- A dat peste un brickleback. ‎- Viceversa, aș zice.
‎Trebuie să-l ajutăm.
‎Cap compas, căpitane?
‎- Tot înainte. ‎- Poftim?
‎Dacă Nicklebones era lup de mare, ‎cum se pretinde, nu dădea de necaz.
‎Căpitane, ne știi codul.
‎Ne leagă de toți cei de dinaintea noastră ‎și toți cei care ne vor urma.
‎Chiar și de un pehlivan bețiv ‎ca Nicklebones.
‎Dră Merino, schimbă cursul!
‎Da, căpitane!
‎Coborâți spinakerul! ‎Școta strânsă la foc și vela mare!
‎Aștept de 30 de ani.
‎Treizeci de ani! Blestemăție!
‎Cârmește!
‎Nicio grijă, ‎ajungem și la Muget cât ai clipi.
‎Du-ne la ei, domnule Crisp!
‎E prea mult, căpitane! Ne scufundăm!
‎Până aici ne-a fost!
‎A fost o onoare să lupt alături de voi.
‎Înainte!
‎Cerule! E Inevitable!
‎Dă-i bătaie, Crow!
‎Să-i arătăm că suntem aici!
‎Ne urmează.
‎Avem vânt prielnic. Îl ademenim în vânt?
‎Da. Și îi tăiem calea.
‎Cârma la babord, dle Crisp!
‎În vânt, ‎cât îi rabdă țâțânile, dră Merino!
‎Strângeți vela mare și focul mare ‎și slăbiți focurile, matrozi!
‎Coborâți vela mare!
‎Acum e acum! Ochii-n patru!
‎Țintiți jos!
‎Bine, casapi de pești!
‎De când așteptam o luptă strașnică!
‎Și acum o să luptăm!
‎Încă puțin, căpitane.
‎Da, Sarah.
‎La babord, dră Merino! Și taie-i calea!
‎L-ați auzit, netoților!
‎Mizena! Vela mare și focul mare!
‎Dă-i să urle, cimpoierule!
‎Acum e acum!
‎Foc!
‎Nu ne-am descurajat prada. ‎Ba mă tem că dimpotrivă!
‎Fii fără grijă, Jacob!
‎Școta la arboret, dră Merino!
‎Sus la arborele mare și artimon!
‎- Strângeți velele la arboret! Înainte! ‎- Foc de voie!
‎Se afundă!
‎Ascunde-te sub scară ‎și nu ieși până nu se termină!
‎Isteț pește. Înaintează în vânt.
‎Fiți gata! Așteptați comanda mea!
‎L-ați auzit pe căpitan! La vergi!
‎Așteptați comanda!
‎Nicio pasăre.
‎E mai isteț decât credem. A retezat funia.
‎E sub noi.
‎Jacob!
‎Stai liniștit, flăcău!
‎- L-am adus unde voiam. ‎- Jacob, păzea!
‎Jacob!
‎Om la apă! Cârma la babord!
‎Întindeți parâmele, matrozi!
‎Cârma la babord!
‎A sosit clipa, dihanie!
‎Căpitane!
‎- Căpitane! ‎- Își revine.
‎Căpitane!
‎Căpitane, artimonul e arșice, ‎iar arborele mare nu arată bine.
‎Corabia nu poate lupta.
‎Atunci venim după Muget când va putea.
‎- Reparațiile… ‎- Cap compas spre Trei Poduri.
‎Plecăm acasă.
‎Dacă vreți să vă fie bine,
‎feriți-vă de căpitan!
‎A fost nas în nas cu Furia roșie.
‎Dacă nu-i pune Mugetului pielea în băț, ‎o să ne-o pună nouă, pe legea mea.
‎E o mohoreală ca în tranșeele din Helgard.
‎Am doborât ‎niște monștri zdraveni tura asta,
‎iar Casa regală ne va plăti pe potrivă.
‎Apoi ne întoarcem ‎și punem mâna pe Furia roșie.
‎Putem înfrânge monstrul? ‎Se spune că Mugetul strămută marea însăși.
‎Da. Și umblă vorba ‎că aruncă flăcări prin ochi.
‎Ți se înmoaie genunchii când auzi.
‎Dar eu nu mă tem, ‎fiindcă sunt cu voi, pe Inevitable.
‎Corabia asta a vânat ‎mai mulți monștri ca oricare
‎și își poartă cicatricile ca dovadă.
‎Ca și noi, Jacob!
‎Da. Și orice cicatrice a unui vânător ‎înseamnă o viață salvată.
‎Un neguțător la prima ieșire pe mare.
‎O mamă.
‎Un fiu.
‎Toți vânătorii au aceeași moarte.
‎Da! Fiindcă-s vânători.
‎Întocmai! Fiindcă-s vânători.
‎Dar orice vânător ‎are parte de o moarte pe cinste.
‎Căci orice vânător ‎are parte de o viață pe cinste!
‎Da!
‎Jacob!
‎Căpitanul vrea să-ți vorbească.
‎Tot vorbeai de o moarte pe cinste.
‎Mi-a părut bine, Jacob!
‎O să ne gândim adesea cu drag la tine!
‎M-ai chemat, căpitane?
‎Stai jos!
‎Căpitane, o să prindem Mugetul.
‎Acum știm unde e. ‎O să ai ocazia să te răzbuni.
‎Îmi pare rău că n-a fost să fie azi.
‎Jacob, urăsc dihania aia ‎cu toată ființa mea.
‎Dar am făcut bine ‎că l-am salvat pe Jim Nicklebones.
‎Azi m-ai sfătuit de bine.
‎Păi, mă bucur că vezi lucrurile așa.
‎Așadar, plecăm acasă, ‎ne luăm răsplata și reparăm corabia.
‎Apoi ne întoarcem după monstru ‎și abatem urgia asupra sa.
‎Și pe urmă?
‎Ce o să se aleagă de Inevitable
‎când eu nu voi mai fi?
‎Luptele și timpul
‎nu i-au lăsat bârnă, ‎scripete sau scondru întregi
‎din ziua în care am lăsat-o la apă.
‎Și, totuși, dăinuie.
‎E nemuritoare.
‎Dar eu nu sunt.
‎Vino!
‎Iată faptele mele mărețe!
‎Și ale tatei, înaintea mea.
‎Și ale tatălui lui, înaintea sa.
‎Când vom doborî Mugetul roșu,
‎îmi voi scrie ultima însemnare de căpitan.
‎Apoi va veni vremea ta.
‎Am știut asta ‎de când te-am salvat de pe mare.
‎Zăcuseși acolo zile în șir.
‎Dar aveai ceva al tău, Jacob.
‎O văpaie care nu se dădea stinsă.
‎Te-am strâns în brațe
‎și atunci am știut.
‎Soarta îmi dăruise un fiu.
‎Și, într-o bună zi, ‎aveai să fii căpitanul lui Inevitable.
‎În ziua în care m-ai găsit,
‎am jurat să fac tot ce-mi stă în puteri ‎ca să apăr lumea de demonii ăia.
‎Dacă mi-ai oferi corabia, aș accepta
‎și aș considera-o o onoare.
‎Băiatul meu!
‎O să faci fapte mari.
‎Inevitable! S-a întors Inevitable!
‎- Uite! ‎- Măiculiță!
‎Pun rămășag că e plină de oase!
‎Ne bucurăm să ajungem în sfârșit acasă,
‎dar mă tem că nu vom sta mult.
‎Căpitanul Crow îi va vizita ‎pe rege și regină la răsăritul soarelui.
‎Iar când va fi gata corabia,
‎vom pleca să ucidem un monstru!
‎Plecăm după Mugetul roșu.
‎E ultimul nostru popas la Trei Poduri,
‎așa că mă aștept ‎la un dezmăț strașnic, cum se cuvine!
‎Haideți! Faceți-le loc vânătorilor!
‎Așa, mateloți!
‎Coroana va plăti gras pentru coarne. ‎Așa că facem cinste cu băutura!
‎Nu rămâne niciun gâtlej uscat!
‎Haideți!
‎Căpitanul Crow e un erou ‎Și marea o păzește
‎Pe monștrii răi temuți de noi ‎Pe loc îi căsăpește
‎Cu foc și șpăngi îi execută
‎Cu tunuri, lănci, harpoane
‎Coarne retează
‎Nimeni nu lăcrimează ‎După fiarele haine
‎Slăviți sunt vânătorii ‎Cât lumea va trăi
‎Căci ei trăiesc pe cinste ‎Și pe cinste vor muri!
‎Bună!
‎Eu mi-s Maisie.
‎Maisie Brumble.
‎Încântat de cunoștință!
‎Tu ești Jacob Holland, ‎care a ucis patru monștri
‎în două zile.
‎E adevărat? Patru, în două zile?
‎Nu crede tot ce auzi, fetițo! ‎Patru, în două zile?
‎Au fost cinci.
‎Eu am auzit…
‎Eu am auzit că a fost o vreme ‎când monștrii veneau până la țărm,
‎te smulgeau din grădina de zarzavat
‎și te înghițeau de vie!
‎Dar s-a zis cu asta! ‎Mulțumită vânătorilor.
‎Nu e meserie mai nobilă pe lume, zău așa.
‎Eu mi-s tot viță de vânători de când hăul.
‎Zău?
‎Da. Părinții mei ‎au fost lăncieri pe Monarch.
‎Pe Monarch…
‎Înseamnă că sunt…
‎Da. Asta-i soarta vânătorilor, nu?
‎Trăiești pe cinste și mori pe cinste.
‎Vino!
‎Și cine are grijă de tine?
‎Stau la căminul de copii ‎din Guelston, la câțiva pași.
‎Adică nu mai stau, drept să spun.
‎Știi, am fugit.
‎Și nu mă mai întorc.
‎Fiindcă vin cu voi.
‎Nici vorbă! Copiii n-au ce căuta ‎pe o corabie de vânătoare.
‎Dar erai cât mine ‎când ai intrat în echipaj. Și uite!
‎Acum ești o armă ‎împotriva năpastei naturii!
‎Scrie la pagina 92.
‎Puștoaico, sunt iscusit cu sulița, ‎dar am avut noroc cu carul.
‎Nu-ți garantează nimeni ‎că reziști până la pagina 92. Crede-mă!
‎Acum, fuguța!
‎Bine. O să discut cu căpitanul Crow.
‎El e om cu autoritate.
‎Unde îl găsesc pe căpitanul Crow?
‎Ascultă! Și eu am autoritate.
‎- Da? ‎- Nu ești căpitan, nu-i așa?
‎Nu. Dar am stofă de căpitan.
‎Stofă de căpitan?
‎Scuze! Doar că sună caraghios.
‎O să fiu căpitan, adică.
‎Într-o zi.
‎Eu am de gând să urc pe corabie.
‎Așa că, dacă nu te superi,
‎mă duc la căpitanul Acum,
‎nu căpitanul Într-o zi.
‎Lasă-mă jos! Dă-mi drumul!
‎Se presupune ‎că vânătorii de monștri sunt eroi.
‎Da. Uite, te salvez!
‎- Seara bună, Rosie! Treci prin Guelston? ‎- Da.
‎Bun. Las-o acolo, nu înainte!
‎- Dacă nu-i prea mare deranjul. ‎- Bine.
‎Ia ascultă!
‎Asta e răpire!
‎Nu, scumpete! E opusul răpirii.
‎Ți-ai făcut o prietenă, Jacob?
‎O copilă, n-o cunosc.
‎Copiii sunt îngrozitori.
‎Să știi că da!
‎Măi să fie! Căpitanul Crow ‎și credincioșii săi aghiotanți!
‎Înălțimea Voastră, după cum vedeți, ‎oceanele ne-au dăruit pradă din belșug.
‎Văd că ai doborât ‎un brickleback în toată firea.
‎Un astfel de exemplar ‎aduce o recompensă însemnată.
‎Dar e ceva ce nu văd.
‎Cornul Mugetului roșu.
‎Amiralul Hornagold a spus că se zvonește…
‎Amiralul Hornagold…
‎…că ați zărit Mugetul roșu, ‎dar ați renunțat la urmărire
‎din cauza unui anume cod.
‎Casa regală nu vă plătește ‎ca să respectați astfel de coduri.
‎Vă plătește ca să ucideți monștri.
‎Câte corăbii se vor mai pierde ‎fiindcă ați lăsat Mugetul să vă scape?
‎Cândva, acest regat mic ‎a avut o idee măreață.
‎Să trimită vânători ‎care să abată monștrii de la țărmul nostru
‎și să aducă o nouă eră a păcii.
‎Au trecut secole de la vremurile sumbre,
‎dar, câtă vreme mai trăiește Mugetul,
‎oamenii vor privi spre mare cu teamă.
‎Prin urmare, ziua de azi ‎marchează începutul unei noi ere.
‎Coroana nu îi va mai finanța pe vânători.
‎E o frumusețe, nu-i așa?
‎Imperator are cele mai multe arme ‎din câte s-au văzut pe mare.
‎Marina Regală se va avânta în necunoscut
‎și va stârpi ‎toți monștrii mărilor ieșiți în cale.
‎N-aș zice.
‎E prea lăsată.
‎Și tunurile fixe nu-s bune de nimic.
‎Iar căpitanul ei e un bou.
‎E timpul să pleci, căpitane!
‎Vremea ta a apus.
‎Amirale!
‎Ai văzut vreodată vreun monstru ‎care să nu atârne de tavan?
‎Nu-ți trimite oștenii la moarte ‎într-o corabie ca aia!
‎Nu e făcută pentru vânătoare.
‎Și nici tu nu ești.
‎Te asigur că nu mă tem de acei monștri.
‎Atunci ești un prost!
‎Și o să omori mulți oșteni de ispravă!
‎Generale, condu-i la ieșire! ‎Am terminat cu ei.
‎Noi am plătit cu sânge
‎când voi vă piteați după ziduri
‎și desenați linii pe hărți!
‎Sunteți niște lași cu toții!
‎Generale, căpitanul să fie arestat,
‎iar Inevitable, scoasă din uz!
‎Stați!
‎Înălțimea voastră!
‎Căpitanul e vestit pentru firea lui iute,
‎dar iscusința lui de vânător ‎v-a fost de folos.
‎A deschis mările
‎și a făcut ca imperiul ‎să fie invidiat de întreaga lume.
‎Cred că lumea mai are nevoie de vânători. ‎Dovediți că nu e așa!
‎Mai dați-ne o încercare cu Mugetul!
‎Dacă îl doborâm,
‎vă țineți cuvântul ‎și alianța noastră continuă.
‎Dacă Imperator doboară Mugetul,
‎faceți bucăți Inevitable,
‎iar vremea vânătorilor va apune.
‎Oricum ar fi, câștigați.
‎Pe mine, unul, m-ar încânta ocazia.
‎Atunci, să fie întrecere!
‎Pe locuri…
‎Start!
‎O să doborâm Mugetul ‎și o să vi-l aducem în prag.
‎Vremea vânătorilor nu a apus.
‎Nici pe departe.
‎Când ajungem la Dregmorr, urmăm fosele.
‎Rămânem gata de luptă. Punte liberă, ‎cremeni tăioase, muniție la îndemână.
‎Mugetul o să aibă pielea groasă.
‎Ne trebuie sulițe lungi.
‎Arcașii n-o să ne ajute cu nimic, ‎dar avem ghiulele incendiare berechet.
‎Lovim cu tunurile, ‎apoi ne lăsăm trași cu parâmele.
‎Asta e soluția cu așa ceva.
‎Suntem gata, căpitane! ‎O să doborâm dihania aia roșie.
‎Căci noi suntem vânători!
‎Vom lovi cu toată iscusința
‎și cu toată furia noastră monstrul!
‎Se va face dreptate!
‎Dar ăsta nu va fi sfârșitul ‎acestei mărețe corăbii.
‎Căci nimeni n-a pătruns ‎dincolo de Marea Dregmorr.
‎Nimeni nu știe ce pericole pândesc
‎în acel cumplit necunoscut.
‎Dar această corabie,
‎sub comanda lui Jacob Holland, ‎va fi cea care va străpunge bezna.
‎Să bem pentru o vânătoare reușită,
‎urmată de multe altele!
‎Ce-a fost asta?
‎- S-a auzit din butoi. ‎- Ce-a fost asta?
‎Te-ai furișat pe corabie?
‎M-am furișat.
‎Te-ai furișat.
‎M-am… Da.
‎Te lăsăm în primul port.
‎Am plecat la luptă cu Mugetul. ‎N-avem vreme de prostii puerile.
‎Ce-i asta?
‎Eu mi-s Maisie Brumble,
‎dar tu nu ai nevoie de prezentare.
‎Ai fost înghițit de viu,
‎străpuns în inimă și tăiat în bucăți.
‎Dar viermii nu te mănâncă, ‎iadul nu te primește și iată-te!
‎Drept și mândru căpitan ‎pe a doua corabie de vânătoare
‎din toate timpurile!
‎A doua?
‎Și care e prima, mă rog?
‎Eu sunt părtinitoare cu Monarch,
‎fiindcă pe ea au slujit părinții mei.
‎Înțeleg.
‎Atunci, au murit ca niște eroi, nu?
‎Da.
‎Îmi place puștoaica.
‎- E spirt. ‎- Dar, căpitane…
‎Sarah, fii bună și ai grijă de ea, da?
‎Da, căpitane…
‎Felicitări, căpitane Într-o zi!
‎Dormi acolo!
‎Ești Sarah Sharpe.
‎Scrie că nu există secund mai loial ca…
‎Destul! Ți-am auzit cuvântările, domniță!
‎Cuvântările mele ‎m-au ajutat să rămân pe vas.
‎Ai rămas fiindcă nu oprește căpitanul ‎ca să te dea jos de pe vas.
‎Doar vânătoarea contează.
‎Așa că ascultă-l pe căpitan cu sfințenie!
‎Sau înjunghie-te singură,
‎căci mai bine mori ‎decât să cazi pe mâna mea!
‎Ești fenomenală!
‎MAREA DREGMORR
‎Am trecut de Insula Rum Pepper azi-noapte.
‎Am intrat în Dregmorr.
‎Da. Nu mai e mult până dăm de monstru.
‎Mă întrebam ‎dacă nu mi-ar trebui ceva mai mare.
‎De unde ai cuțitul?
‎Mi l-a dat Sarah. Acum sunt vânător.
‎- Un vânător care trebuie să se culce. ‎- Dar n-am somn!
‎Sunt pe Inevitable, cu căpitanul Crow!
‎Desenele din cărțile mele prind viață
‎și se răzbună sângeros!
‎Du-te și odihnește-te!
‎Da, căpitane!
‎O să-i facem de petrecanie, nu?
‎O să ne ridice statui.
‎Da, o să ucidem monstrul. Fuga!
‎Cu monștrii mă descurc.
‎Dar aia mică o să mă omoare cu zile.
‎Codul vânătorului ne leagă ‎de toți cei de dinaintea noastră
‎și toți cei care ne vor urma.
‎În ea arde o văpaie.
‎Aceeași care ardea în tine.
‎La posturi!
‎Pregătiți corabia!
‎Azi e ziua în care ne facem datoria!
‎Fiți gata de luptă!
‎Școta strânsă la foc și vela mare! ‎Fixați harpoanele! Plecăm la plimbare!
‎Înainte!
‎Țineți-vă bine!
‎Oceanul ne-a trimis urgie, ‎iar noi o să i-o întoarcem.
‎Tunari, ghiulele incendiare!
‎Apărați flancul!
‎Bun, casapi de pești!
‎De când așteptam o luptă strașnică și…
‎Jacob!
‎Ce se petrece?
‎Maisie, întoarce-te în cabină!
‎Du-te!
‎Nu te apropia de hublou!
‎Mai iute, flăcău!
‎Foc!
‎Asta e șansa noastră! Sulițe!
‎Am prins monstrul. Acum o să-l sleim.
‎Toate pânzele sus, dră Merino!
‎Îndreptați vergile! Velele în vânt!
‎O să se lupte cu vântul ‎până n-o să mai aibă vlagă.
‎Fugi, dihanie! Venim după tine!
‎Căpitane?
‎Acum te-am prins!
‎Corabia nu mai rezistă.
‎Trebuie să tăiem parâmele.
‎N-am fugit de nicio luptă. ‎N-o să încep acum.
‎N-avem încotro!
‎Chiar dacă moare, tot ne va trage la fund!
‎Ți-a sunat ceasul, dihanie!
‎Maisie Brumble, ‎dacă tai parâmele, te omor ca pe o lașă!
‎Jacob, oprește-o!
‎Jacob!
‎Adu-o la mine!
‎- Ce vrei să faci? ‎- Am zis s-o aduci la mine!
‎- E doar un copil. ‎- Ți-am dat un ordin!
‎Te rog, căpitane!
‎Adu-o la mine!
‎Jacob!
‎O să murim aici?
‎Nu.
‎În fine… da.
‎O să ne mestece?
‎Sau o să ne digere încet ‎în sucuri gastrice?
‎Nu știu, Maisie. N-am mai pățit așa ceva.
‎Nu vânezi monștri de când te știi?
‎Noi îi omorâm, fetițo. Nu-i studiem.
‎E timpul să începem.
‎Jacob! Dacă te înghite?
‎Taie frânghia!
‎- Ce vrei să faci? ‎- Să omor monstrul.
‎Să-l omori? Cum?
‎Nu știu! Mă înfierbânt ‎și acționez pe moment.
‎Nu vreau să analizez. Îl omor și gata.
‎Știu și eu…
‎Sunt Jacob Holland, ai uitat? ‎Am ucis cinci monștri în două zile.
‎Iar ăsta e încă unul ca ei.
‎Trebuie să se poată și altfel!
‎Mă tem că nu, fetițo!
‎Nu poți să-l omori de dinăuntru?
‎Ține-te bine, fetițo!
‎Jacob!
‎Nu! Stai!
‎Jacob, stai! Nu!
‎Stai!
‎Drace!
‎Era să mă omori!
‎Eu era să te omor pe tine?
‎E tocmai pe dos, fetițo!
‎Era la mâna mea, iar tu ai feștelit-o.
‎La mâna ta?
‎Cred că am văzut altă luptă, atunci.
‎N-ar fi fost nicio luptă ‎dacă n-ai fi tăiat parâmele.
‎Noi le-am tăiat.
‎Ba nu, tu le-ai tăiat.
‎Dar nu m-ai împiedicat, nu?
‎- Nu e totuna! ‎- Nu e?
‎Nu. Nu e.
‎Ar fi bine să ne găsim un adăpost.
‎Întremează-te! Plecăm dimineață.
‎FAPTELE CĂPITANULUI CROW
‎În cartea mea scrie ‎că monștrii veneau până la țărm.
‎Pericolul pândea oriunde.
‎Așa e?
‎Firește că da.
‎Ai văzut tu?
‎A fost înainte să mă nasc, ‎dar toată lumea știe că e adevărat.
‎Dacă unele lucruri ‎nu-s așa de rele cum se spune?
‎Marea e casa lor.
‎Noi am atacat-o, nu?
‎Dacă i-am lăsa în pace?
‎Îi ucidem fiindcă ei ne ucid pe noi.
‎Ai uitat că unul ți-a răpit părinții? ‎Trebuia să-i fi lăsat pe monștri în pace?
‎Păi…
‎Nu știu.
‎Ești derutată, fato! ‎Părinții tăi au murit ca niște eroi.
‎Vreau să cred asta,
‎dar poate că până și eroii se înșală.
‎Vorbești…
‎- Vorbești în dodii! ‎- De ce ne-a înghițit Red?
‎Red? Chestia are nume?
‎Nu „chestie”. „Ea”.
‎Cred că e o ea ‎și cred că ne apăra de Crow.
‎Îi dai prea mare importanță monstrului.
‎Te amenința cu pistolul și…
‎Pe tine te amenința! Prin mine!
‎Fiindcă ai tăiat parâmele. ‎Și n-am chef să mă cert pe tema asta.
‎Nu vreau să atrag niciun monstru ‎din hoardele de pe insula asta,
‎pe care nici n-aș fi ‎dacă n-ai fi tăiat tu parâmele!
‎Bine, nu ne certăm.
‎Atunci, ce facem?
‎Eu mă duc să adun provizii.
‎O să te duc la Guelston ‎și, când mă întorc pe corabie,
‎o să ducem la capăt ce am început.
‎Încearcă să nu mori pe-afară!
‎Nu promit nimic.
‎Jacob!
‎Promite-mi!
‎Bine.
‎Îți promit.
‎Căpitane! Monstrul a plecat.
‎Nu putem rămâne aici.
‎Dihania l-a luat pe Jacob.
‎Și eu vreau să-i vin de hac ‎tot atât cât tine,
‎dar, dacă nu tragem în port, ‎ne ducem la fund.
‎Intră mai multă apă decât putem evacua.
‎Cârpitura pe care am încropit-o nu ține.
‎Dacă mai stăm mult aici, ne scufundăm.
‎Cap compas spre Insula Mukesh!
‎- Dar cel mai apropiat port… ‎- Mukesh!
‎Tunete și fulgere! ‎Ori Mukesh, ori fundul oceanului!
‎Ai cumva de gând ‎să-i faci o vizită lui Gwen Batterbie?
‎Căpitane, marfa ei se plătește prea scump!
‎Să tratezi cu una ca ea ‎înseamnă să încalci codul vânătorului.
‎Blestemat fie ‎orice cod îmi răpește răzbunarea!
‎Nu-i mai important ca dreptul meu!
‎Merg pe metodele lui Batterbie. Fac orice.
‎Despic marea însăși
‎și distrug tot ce înoată, ‎se târăște sau plutește, dacă e nevoie.
‎Dar mă răzbun.
‎Mă răzbun.
‎Ajustați pânzele! Schimbăm cursul!
‎Vânt în velă, vele pline!
‎Bună, micuțule!
‎Nu-s chiar așa de răi.
‎- Ce faci? ‎- Păi…
‎Mă tem că, orice aș spune, te superi.
‎Probabil că ai dreptate.
‎Dar nu te mișca!
‎Scuze, dar mi-am dorit mereu ‎un animal de companie.
‎Ăla nu e animal de companie!
‎E un monstru și nu îl păstrăm.
‎Dar deja l-am botezat!
‎Să ghicesc!
‎Blue.
‎Ăluia i-ai zis Red. Ăstuia, Blue.
‎O să avem un curcubeu de jivine ‎care vor să ne mănânce.
‎Dar e așa de simpatic!
‎Uite ce moacă are!
‎Avem noțiuni diferite ‎despre ce înseamnă „simpatic”.
‎Nu!
‎Când ajungem la Guelston,
‎îți iau o pisică ‎și poți s-o botezi Gri sau Alb.
‎Sau Oranj, dacă vrei.
‎Ești prea rău la vârsta ta.
‎Și tu ești prea puerilă la vârsta ta.
‎Nu e pueril să vrei un animal de companie. ‎Mulți oameni au.
‎Nu animale care îți depun în gură ouă ‎din care îți ies pui prin coșul pieptului!
‎Ce amănunte punctuale…
‎Am văzut lucruri la viața mea.
‎Ideea e că nu știm ce ar face.
‎Nu știm nimic despre insulă. ‎Doar că trebuie s-o roim de-aici!
‎Mai bine plecăm.
‎Poate s-au atașat de noi. ‎Ca bobocii de gâscă.
‎Pe mine mă îngrijorează gâsca.
‎Iat-o! Hai, fetițo!
‎Ține cârma!
‎Dacă ajungem la Insula Rum Pepper, ‎putem găsi o corabie.
‎Dregmorr colcăie de monștri, ‎dar nu-ți face griji!
‎O să-i simt de la un kilometru.
‎Mi-am cam ieșit din mână.
‎Jacob!
‎Ține-te bine, Maisie!
‎Maisie.
‎Maisie!
‎Băiat cuminte!
‎Trebuie să ne întoarcem.
‎- N-o să ajungem! ‎- Depinde cât de repede scoți apa.
‎Poate ne duce Red!
‎Până pe insulă?
‎Nu, acasă!
‎Chiar că ți-a sărit o doagă.
‎Ea ne-a salvat de dihania aia, nu?
‎Stai… Ea…
‎Cumva…
‎Aș zice că eu am fost salvatorul, nu?
‎Eu am aruncat… Scoate apa! Ne umple barca!
‎Ascultă!
‎Red!
‎Îl vezi pe mititelul ăsta?
‎Asta ești tu.
‎Îți pierzi vremea.
‎Asta sunt eu.
‎Și ăsta e el.
‎Faci teatru de păpuși? Ne scufundăm!
‎Trebuie să ajungem tocmai acolo.
‎Mă întrebam dacă ai fi bună să ne duci.
‎Dacă chiar te înțelege, ‎nu vrea să ne ajute.
‎Partea bună? Nu te-a mâncat.
‎Acum, treci și scoate apa!
‎Ți-am spus eu că nu e un simplu monstru!
‎Lumea e largă, Jacob.
‎Și nu le știi pe toate.
‎Dacă ținem cursul, ajungem în trei zile.
‎Bine, monstrule! Vreau să virezi.
‎Bine? Poți să cârmești?
‎Poți să cârmești… spre tribord, da?
‎La dreapta.
‎Dreapta, monstru nătâng! Dreapta.
‎- Poți să cârmești la dreapta? Într-acolo! ‎- Poți să urli toată ziua.
‎Nu te înțelege.
‎Ba înțelege foarte bine.
‎Doar că face pe monstrul.
‎Vreau să cârmești spre tribord.
‎Încolo, unde îți arăt, da? ‎Ăla e tribordul. Dreapta.
‎Mai la dreapta. Vezi? Încolo, la dreapta!
‎Cârmește la dreapta, ‎monstru marin afurisit!
‎Se întreabă ‎dacă poți să cârmești un picuț.
‎Așa. Vezi?
‎Așa!
‎Mulțumesc, fetițo!
‎- N-a fost așa de greu. ‎- Nu-i animal de casă. Nu lăsa garda jos!
‎Relaxează-te, căpitane! E prietenoasă.
‎- Da, sigur. Până i se face foame. ‎- Mă mai scutești…
‎MAREA DREGMORR
‎E Inevitable?
‎Căpitane!
‎Nu avem nevoie de asta. ‎Noi suntem vânători.
‎Doar dacă ucidem monstrul.
‎Știu de ce ai venit, căpitane.
‎Vezi tu, mereu e același motiv.
‎Iar eu pot să-ți dau ce îți trebuie.
‎O otravă în stare ‎să doboare cel mai mare monstru
‎și o armă capabilă să i-o injecteze adânc.
‎Știi ce se spune despre mine, căpitane?
‎Cei care vin la Gwen Batterbie ‎obțin ceea ce vor,
‎dar nu-i mai așteaptă zile bune apoi.
‎Cu toate astea, ai venit.
‎Nu cred în superstițiile astea.
‎Nu. Bag seama că nu crezi.
‎Dar o să crezi.
‎Cea mai cumplită plăsmuire a mea.
‎„Mâna Domnului” îi spun eu.
‎Ce preț îmi ceri?
‎Totul, căpitane.
‎Îți iau totul.
‎Așadar? Cădem la învoială?
‎Da, în fine. ‎Știi, sunt obișnuit cu ținte mai mari, da?
‎La masă!
‎Aici scrie că, în vremurile sumbre,
‎monstrul a distrus ‎un târg de pe coasta Kra' Zoul.
‎Dar am bătut coasta aia în lung și-n lat ‎și n-am văzut niciun târg,
‎nici distrus, nici de alt fel.
‎Și nu ragem toată ziulica.
‎La două pagini, ragem.
‎E o aiureală.
‎Așa spui tu.
‎Dar cartea spune altceva.
‎Și o să ne supraviețuiască amândurora.
‎Așa că oamenii o să creadă ‎că monștrii distrug târguri inexistente,
‎iar vânătorii rag întruna.
‎Dar, dacă nu e adevărat,
‎atunci cum știi ce e adevărat?
‎De unde știm că monștrii mărilor ‎au smuls femei din grădini de zarzavaturi?
‎Că au existat cu adevărat ‎vremurile sumbre?
‎Poate că nu au pornit ei războiul ăsta.
‎Poate… Dar de ce l-am fi pornit noi?
‎Pare în stare să sfărâme corăbii.
‎E mai plăcut aici, aș zice.
‎Așa e. E mai plăcut aici.
‎Nu știu cum a început războiul.
‎Poate contează doar cum o să se termine.
‎E Lună sângerie.
‎Batterbie veghează.
‎Onoarea e moneda de schimb a vânătorilor.
‎Și târgurile cu ea sunt lipsite de onoare.
‎Da. O să vină scadența.
‎Corabia și tot echipajul ei ‎vor plăti prețul.
‎Sarah!
‎Privește!
‎- Un banc de riddleback. ‎- Da.
‎Nu urcă atâta spre nord.
‎Dacă nu cumva fug de ceva.
‎Un singur lucru îi poate speria.
‎Mugetul.
‎Dră Merino, schimbă cursul! ‎Spre sud, rogu-te!
‎- Cu Insula Rum Pepper sub vânt. ‎- Da, căpitane!
‎L-ați auzit! Pânzele sub vânt!
‎Înainte!
‎Toată lumea!
‎O să te găsim.
‎Nu mai e mult și o să te găsim.
‎Ăla nu mai ești tu.
‎Nu ești Jacob Holland, ‎care a ucis patru monștri în două zile.
‎Au fost cinci.
‎Ești Jacob Holland,
‎care s-a împrietenit cu un monstru, ‎mi-a salvat viața
‎și ne-a condus ‎tocmai până la Insula Rum Pepper.
‎Am reușit!
‎Red nu vine mai departe.
‎Dincolo de Dregmorr nu e în siguranță.
‎Noi putem găsi o corabie.
‎Și pe urmă?
‎Pe urmă te duc la Guelston, nu?
‎Și tu?
‎Guelston e un loc.
‎Nu e o familie.
‎Nu mă întorc acolo. ‎Și nici tu nu te întorci pe corabie.
‎Așa că numai eu ți-am rămas.
‎Și mie numai tu mi-ai rămas.
‎Nu sună așa de rău.
‎Deci? Ce zici?
‎Încercăm?
‎Adică…
‎Adică să fim o familie?
‎Bineînțeles.
‎Nu știu.
‎Poate, dacă ne prefacem suficient, ‎o să ni se pară că e adevărat?
‎Nu contează. E o prostie.
‎Ce, îți imaginezi ‎cum am trăi la o fermă?
‎Am zis că nu contează, catârule!
‎Așa că nu contează.
‎Chestia e… Nu cred că…
‎Ai dopuri în urechi?
‎Bine. Gata!
‎Da… Ar fi cazul să ne strângem lucrurile.
‎Fetițo, a fost o aventură neașteptată.
‎Îți mulțumesc pentru tot ce ai făcut, dar…
‎E timpul să plecăm acasă.
‎Și îți promit ‎că n-o să mai vânez monștri ai mărilor.
‎Gata cu vânătoarea de monștri!
‎Stai un pic!
‎Bine.
‎Gata!
‎Fir-ar!
‎Ascultă, înțelegi ce vreau să spun, da?
‎E un gest simbolic.
‎Cred că înțelege.
‎Bine. E timpul să pleci acasă.
‎Hai, fetițo! Du-te acasă!
‎Red?
‎Red!
‎Nu!
‎Dați o mână de ajutor!
‎Red, ascultă-mă!
‎Pleacă imediat!
‎Nu trebuie să te lupți.
‎Nu, Red! Pleacă!
‎- Du-te, Red! Lasă-i în pace! ‎- Red, trebuie să plecăm. Te rog!
‎Nu! Red! Nu!
‎Red! Întoarce-te!
‎Toată lumea la arme!
‎Foc de voie!
‎Maisie!
‎Nu, Red! Oprește-te!
‎Maisie!
‎Ești teafără, fetițo?
‎Red e teafără?
‎Rezistați!
‎Înapoi, monstrule! Las-o!
‎E Mugetul roșu.
‎Monstrul e în mâna mea!
‎Nu, fetițo!
‎Nu mai e nimic de făcut.
‎Nu trebuie neapărat s-o facă.
‎Ba da. Trebuie.
‎Pregătiți Mâna Domnului!
‎A sosit clipa răzbunării.
‎Pentru toți cei pierduți.
‎Te izbesc, dihanie!
‎Nu te opune! ‎O să se răspândească otrava mai repede.
‎Nu vreau să mori. Nu încă.
‎Nu înainte să intri în eternitate ‎la Castelul Whiterock.
‎Căpitane, ar fi mai înțelept ‎să lăsăm otrava să-i vină de hac.
‎Nu, Sarah. Le-am jurat regelui și reginei.
‎Dar nu mi-aș face griji.
‎Nu mai are vlagă să lupte.
‎Ba da, mai are.
‎Ridicați straiurile!!
‎La tribord, căpitane! O barcă!
‎Stați!
‎Pe toți zeii!
‎Jacob.
‎Înțeleg.
‎Strașnică poveste, Jacob!
‎Vânătorul, împrietenit cu un monstru.
‎Monstrul care m-a lăsat fără felinar.
‎Ce să înțeleg de la tine, Jacob?
‎Eu și chestia aia…
‎Am făcut…
‎o înțelegere.
‎Un armistițiu.
‎Nu există armistițiu fără război.
‎Orice s-a întâmplat acolo ‎e un nimic pe lângă veacuri de război.
‎Am știut mereu ce sunt.
‎Sunt căpitan din tată-n fiu.
‎Și, dacă soarta noastră e să luptăm, ‎pe Dumnezeul meu, atunci să luptăm!
‎Să trecem prin încercări ‎și să atingem măreția!
‎Așa că te întreb, Jacob, fiule,
‎tu ești dușmanul meu?
‎Las-o în pace!
‎E spirt micuța.
‎Ușurel, fetițo… Așa.
‎Trebuie s-o ajuți pe Red.
‎E prietena noastră.
‎Îmi pare rău.
‎Are nevoie de odihnă.
‎Te duc înapoi la Guelston.
‎O să fii la adăpost.
‎Te așteaptă o viață frumoasă și lungă.
‎Mai întâi, ‎trecem pe la Castelul Whiterock.
‎Avem întâlnire cu regele și regina.
‎Jacob, ți-ar prinde bine să bei ceva.
‎Bine ai revenit, flăcău!
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Ce bine îmi pare!
‎Ești acasă, Jacob.
‎Să închinăm ‎pentru aventurile care te așteaptă,
‎drept căpitan al corăbiei Inevitable!
‎Văd că te întremezi.
‎Prea târziu.
‎Poate.
‎Nu e drept ce-i fac lui Red.
‎Ea ne-a salvat.
‎Trebuie să mă crezi. Te rog!
‎Te cred.
‎Atunci, ajută-mă să-i opresc!
‎M-am luptat toată viața cu monștrii ăștia
‎și am văzut lucruri ‎care nu se vor șterge niciodată.
‎Corabia asta e toată viața mea.
‎Nu există secund ‎mai loial ca Sarah Sharpe.
‎Crow a izbutit! A prins Mugetul!
‎Lumea întreagă va ști ce am făcut, băiete!
‎Corabia asta, corabia ta, va dăinui.
‎Nimic nu o poate opri.
‎Blue!
‎Să văd pisică în stare de asta!
‎Deschideți poarta!
‎ISTORIA MONȘTRILOR MĂRII
‎VREMURILE SUMBRE
‎NIMICIREA MONȘTRILOR
‎Ei le-au scris!
‎Fetițo…
‎Nicio grijă, Red! O să te scap eu.
‎Ce înseamnă asta?
‎De ce e toată lumea…
‎A izbutit! A prins Mugetul roșu!
‎E de-ajuns, dră Merino.
‎L-ați auzit pe căpitan! Aruncați ancora!
‎Căpitane Crow!
‎Ei bine, se pare că avem un învingător.
‎La ultima mea vizită la Whiterock,
‎mi-ați spus că zilele vânătorilor au apus.
‎Dar Imperator nu s-a putut pune ‎cu monstrul.
‎Toată averea și puterea voastră,
‎toate astea sunt un nimic ‎pe lângă mânia unui vânător.
‎Iar Inevitable va fi ‎cea care va deschide calea
‎în Marea Dregmorr și dincolo de ea.
‎Până ce oasele tuturor monștrilor, ‎până la unul,
‎o să zacă pe fundul mării!
‎Căpitane!
‎Jacob, întoarce-te pe corabie!
‎Nu te pot lăsa s-o faci.
‎Mă necinstești, băiete.
‎Și îi necinstești ‎pe toți vânătorii de dinaintea ta.
‎Toți cei care au murit ca niște eroi.
‎Da. Au fost niște eroi.
‎Dar până și eroii
‎se înșală.
‎Acum, dă-mi lancea!
‎Te-am considerat fiul meu de suflet.
‎Dar nu știu cine ești.
‎Ți-am dat totul!
‎Ți-am dăruit viața!
‎Ți-ai aruncat lancea
‎și crezi că acum ești mai puternic.
‎Dar le-ai întors spatele alor tăi.
‎- Jacob!
‎Trebuia să-ți fi dat un cuțit mai mare.
‎Vânătorii au adus monstrul ‎în inima regatului nostru!
‎Pentru regină, ‎pentru tot ce-i bun pe lume!
‎Doborâți monstrul!
‎Tunari! La posturi!
‎Pregătiți-vă să trageți!
‎La o parte, neghiobilor!
‎Oprește-te!
‎Dacă faci asta, ‎nu se va mai termina niciodată.
‎Gata cu vânătoarea de monștri!
‎Nu se poate…
‎Bravo, puștoaico!
‎N-am terminat.
‎Cărțile noastre,
‎istoria noastră
‎sunt niște minciuni!
‎Nu cred că monștrii ‎ne-au amenințat vreodată țărmurile.
‎A fost doar o născocire.
‎Născocirea lor!
‎Ce?
‎Generații în șir, ‎ne-au învățat să urâm monștrii
‎și i-au trimis pe vânători ‎să îi nimicească.
‎Iar monștrii au învățat ‎să se teamă de noi și să ne urască.
‎Și au ripostat!
‎Cine te crezi, să-ți hulești ‎regele și regina cu minciuni?
‎Nu ai niciun drept să vorbești!
‎Ba am tot dreptul!
‎Sunt viță de vânători ‎care au murit pe cinste pentru voi!
‎Regatul vostru e plătit cu sângele lor
‎și al lor!
‎Destul! Generale, dă ordinul!
‎Războiul ăsta a fost pornit ‎de regii și reginele de dinaintea lor.
‎Și-au clădit imperiul ‎minciună cu minciună.
‎Acum, ăștia stau la același balcon ‎și spun aceleași minciuni.
‎Din lăcomie.
‎Generale!
‎Puneți-i capăt!
‎Puneți-i capăt acum!
‎Ascultați-o!
‎Dați-i drumul monstrului!
‎Ascultați-o pe copilă!
‎Acum am terminat.
‎Bun, Red. Ar fi bine să plecăm.
‎Ce faceți?
‎Foc! Vă ordonă regina!
‎Generale! N-ar trebui să tragem?
‎Fratele meu a fost pe Monarch, sergent.
‎Și vreau să aflu ‎cum a pornit acest război.
‎Te-a durut, nu-i așa?
‎Nici nu-ți imaginezi cât.
‎În acea zi au fost salvate două vieți. ‎A unui om și a unui monstru.
‎De atunci, lumea a început să se schimbe.
‎Corăbiile nu aveau să mai intre ‎în Marea Dregmorr.
‎Nimic nu avea să mai tulbure ‎misterele de dincolo de ea.
‎Dar nu prea îmi bat capul cu asta.
‎Red e în siguranță, ‎iar eu am tot ce îmi trebuie aici.
‎O să trăiesc pe cinste.
‎Căpitanul Crow e un erou ‎Și marea o păzește
‎Pe monștrii răi temuți de noi ‎Pe loc îi căsăpește
‎Cu foc și șpăngi îi execută ‎Cu tunuri, lănci, harpoane
‎Coarne retează, nimeni nu lăcrimează ‎După fiarele haine
‎Slăviți sunt vânătorii ‎Cât lumea va trăi
‎Căci ei trăiesc pe cinste ‎Și pe cinste vor muri!
‎Paharul ridicați la cer ‎Pentru al lui Crow ochi chior
‎Paharul sus, sărbătorim ‎Și bem înainte să murim
‎Căpitanul Crow n-are rival
‎Pe dușmani îi bagă în fiori
‎L-au sfâșiat, l-au înecat
‎Și l-au ucis de zeci de ori
‎De zeci de ori sau chiar mai mult ‎Dar el nu lasă tunul
‎Monștrii mor chinuitor ‎Cu toții pân' la unul
‎Slăviți sunt vânătorii ‎Cât lumea va trăi
‎Căci ei trăiesc pe cinste
‎Și pe cinste vor muri!
‎Subtitrarea: Liana Oprea