Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Co to má být?
Vy nevíte, kdo jsem?
Koukejte otevřít bránu!
Teď mě sledujte.
Pečlivě, takhle.
Zvedněte papír.
A se šupinami, trávou, mraky.
Pitomá učitelka, sakra.
- Ahoj mami. - Ahoj zlato.
Ahoj tati.
Tady jsi. Nechceš svačinu?
Ahoj, tati.
- Co jste se učili? - O dracích.
- Máma na tebe zapomněla. - Přestaň. Je to neslušné.
Víš, že jsou sami dva. Snaží se.
Já jsem Li Na.
Já jsem Din.
Můžeš jít domů se mnou.
Táta pořád chodí pozdě.
Chytím tě!
- Které? - Tohle.
Leť, Kvoku!
Zavolám ti.
Ne, nejdřív musíš vynásobit horní dolním.
Pojď sem, drobku. Hop!
Ahoj, Dine!
Pálí!
KVOK 5. ZÁŘÍ - 18. ČERVNA
- Jdeš pozdě! - Vím, ale nesu to!
Tak jo, šupiny. Brusle!
Připravit, pozor, úžasný drak!
Asi to nevyšlo.
Slíbíme si, že budeme navždy nejlepší kamarádi.
Přátelé navždy.
Rok co rok
na to vždycky budeme přísahat.
Už musíme jít.
- Ale říkals… - To už jsme probrali.
Musím jít, Dine.
Ale já jsem opravil draka.
Pojď, Li No.
Měj se, hochu.
Ahoj, Dine.
Koukej dopředu.
Jedeme za lepším životem a tenhle musíme opustit.
Dobře, další je…
ulice Gao Shue 235.
- Rozvoz! - Díky!
Není zač!
- Rozvoz! Hezký den! - Děkuji!
Rozvoz!
- Díky. - Není zač!
- Rozvoz! - Děkuji.
Wei!
Dine? Dávej pozor.
Co to děláš?
Wei! Starej kámo…
Kámo, dávej pozor na cestu.
Nevzal bys mi úkol?
Dva týdny jsi nebyl ve škole.
Potřebuju vydělávat, protože na něčem dělám.
Počkat, má to něco společného s tou holkou?
Cože? Ne!
Možná…
Jo, má. Má narozeniny a plánuju překvapení.
Vezmeš mi teda ten úkol? Prosím.
- Týden ti budu psát úkoly. - Dobrá.
Díky. Jsi nejlepší.
Tak chytrý a přitom hloupý.
Poslední rozvoz.
Haló.
Zdravím!
Objednal si někdo knedlíčkovou polévku?
Páni.
- Haló? - Pojď dál.
Je zamčeno.
Já vím.
Tak já…
to obejdu. Objednal jste si polévku?
Jsem bůh.
Dobře…
ale objednal jste si…
A zvolil jsem si tebe! Protože máš čisté srdce.
Snažím se být milý.
Kvůli hodnocení.
Budete platit v hotovosti?
Vezmi si to.
Je tam všechno, co potřebuješ.
No, já potřebuju 7,35 dolarů…
Opovažuješ se odmítat vůli bohů?
Trochu…
Jo?
Víte co? Tohle je na mě. Musím běžet, takže…
Díky za konvici a hezký den.
Ještě pálivá omáčka!
Díky. Bez ní to není ono.
Nepospíchals někam?
To už je pět?
To už jsem tu hodinu? Musím jít!
Prosím, nezavírejte.
ROZVÁŽKA
ELEGANTNÍ OBLEKY
Kluku, buď realista.
FAJNOVÝ VOBLEKY
Moment!
Díky za pomoc!
- Ahoj. - Hledá tě máma.
Já vím!
Vodu.
D7 a mat!
Tak večer.
Povídám: „Když nejíš česnek, dej si něco jinýho!
Třeba ubrousek!“
Ahoj, mami. Nakoupil jsem.
Kdo to přišel?
Jdeš pozdě. Už zase.
Šel jsem na doučování, jako vždycky.
Moment!
Jez. Jídlo pro mozek.
Díky. Vezmu to dovnitř a dám si to k matice.
Takový velký a pilný.
Malý Din a vysokoškolák. Věřila bys tomu?
- Kéž by se můj syn tak snažil. - Takový hodný kluk.
Snažím se.
- Půjdu… - Přeju ti to, hochu.
Čeká tě skvělý život.
- Stálá práce, velká výplata! - Nová lednička.
- Hezké auto. - Velká televize!
Přestaňte ho rušit.
- Musí se učit. - Dine! Hned přijdu.
Ano, musím se hodně učit. Začnu…
Tady máš úkol.
Učitel řekl, že jestli aspoň jednou nepřijdeš,
tak propadneš.
Dobrý den.
I když napíšeš dobře test.
Znovu.
Promiň.
Já to věděla. Chodíš za školu a lžeš mámě!
To se flákáš někde v internetové kavárně?
- Chápete to? - Takhle zlobit.
Vy tomu nepomáháte!
- Mami… - Proč to děláš?
Jsi dobrý student! Zničíš si život.
- A je po diplomu. - Vy tomu nepomáháte!
- Já jen… - Co?
Chodil jsem na brigádu.
Na brigádu?
Ty máš na práci jedině studium.
- Ano, ale… - Ale co?
Co může být důležitější než studium?
Nic, mami.
Nic.
- To je síla. - Co říká? Nic neslyším.
Vy tomu nepomáháte!
- Jsem na tebe přísná, ale… - Máš pravdu.
Máš pravdu.
Je to tady?
To je určitě špatně.
- Co hledáme? - Přece konvici!
Otevři dveře.
Dobrý večer, pánové.
Sem je vstup zakázán.
Můžu vám pomoct?
Myslím, že ano.
Zastavte! Stůjte.
Ať vám vidím na ruce.
To se asi nestane.
- Ty první. - Ano, pane.
Jste zatčen.
Tak moment.
Pak to spravím.
Zase přijde pozdě.
Tak jo.
Cože? Jo tohle.
Ale, ale.
Hele, kdo se uráčil přijít.
Už mě bereš jako samozřejmost, co?
Dělám si legraci.
Tak co říkáš na ten oblek?
Stačí na oslavu narozenin slavné Li Ny Wangové?
Výborně.
Taky myslím.
Zítra je ten velký den.
Jak to uděláme? Co řeknu?
Všechno nejlepší od nejlepšího kámoše! Ne, to je moc.
Dobrý večer, Li No. Smím ti políbit ruku?
Přestaň se vtírat, Dine.
Jo, zatancuju si s tebou.
Jsi mi nějaká povědomá.
Mám pro tebe dárek. Máš ještě ráda draky?
Co to plácám? Jasně, že má.
Tak jo.
Uklidni se.
Buď upřímný.
Ahoj. Všechno nejlepší.
Chci jen říct…
Už je to dlouho a…
Chybíš mi.
Cože?
To ne! Proboha.
To určitě spravím.
No tak.
Co jsem si myslel?
Ne!
VĚŽE LUXUSNÍ BYDLENÍ
Asi vypadám jako blázen.
Prostě nevím…
co jiného dělat.
Vidím před sebou celý život a…
snažím se, aby na mě byli všichni hrdí,
ale celou dobu se mi zdá, že tomu něco chybí.
Jen si přeju…
abych mohl dodržet náš slib.
Čaj se vaří.
Cože? Vaří se čaj?
No, to bylo…
Zdravím, velký pane!
Nebesa se otevřela, vaše přání budou splněna,
protože jsem Long Zhu!
Rolník.
To bude snadné.
Hele, vím co si myslíš:
„Šálí mě zrak? Skvělý a mocný Kouzelný drak!
Je to možné?
Existují kouzla?“
Ano.
Existují.
Úvod máme za sebou a teď to důležité.
Jsem mrtvý?
Babi! To jsem já, Din!
- Spadl jsem ze střechy. Už jdu! - Ne.
Ne, jsi živ a zdráv.
Jsem Kouzelný drak
a majiteli této konvice splním tři přání.
A vy jste můj pán!
Tak sem s přáními!
Dostali jste mě. Kde je skrytá kamera?
- Skvělý vtip. - Vtip?
- Je to hologram? - Ujišťuji vás, že ne.
Přejete si brnění celé ze zlata?
Staniž se.
Přejete si sílu tisíce mužů?
Staniž se.
Nejlepší kočár v celé zemi?
Je váš.
Křídla jestřába!
Nebo žirafí nohy. To je dobré, ne?
Nebo cokoli jiného…
po čem vaše srdce touží.
Uvažuju, že začnu prodávat zvířata.
Obchod s mazlíčky.
Budeš prodávat čau-čau? To je dobrý pes.
Nebudeme prodávat nic, jestli tu konvici nenajdeme.
Kdykoli se snažím konverzovat,
pustíte se do mě.
Tak ty jsi Kouzelný drak?
Ano.
A kolik mám přání?
Máte tři přání!
- Jak se tam vejdeš? - Je to kouzelná konvice.
Je tak malá. Kolik ti je?
- To není… - Odkud pocházíš?
- Stačí ti… - A ty ruce.
Jsi růžový. Nemáš být zelený? Máš tak jemnou tvář.
Umíš chrlit oheň?
Hele, vesničane.
Nemám čas na tvoje otázky a nejsme kamarádi…
Mé přátelství si musíš zasloužit a moc ti to nejde.
Poslouchej.
Kouzelní draci musí sloužit 10 pánům, než se dostanou do světa duchů.
A ty jsi poslední.
V té konvici trčím už tisíc let.
Takže čím dřív to zvládneme, tím líp.
Je to jasné?
Moc se omlouvám, mladíku, ale potřebuji tu konvici.
- Myslím, že je jeho. - Vidí mě jen majitel konvice.
No, určitě mu nebude chybět.
Ani náhodou. Já ji našel.
Nic moc.
Kéž bych uměl bojovat.
Pojď sem.
To je dobrá konvice.
Co to…
Já nechtěl. Beru to zpátky.
Dej to sem.
Konvice.
Dej mi tu konvici. A hned.
Prokopl jsem dveře.
Naval! Moje!
Ty hajzlíku!
Nikdo není doma.
Už tě nebudu…
žádat zdvořile.
Chceš mi říct, že puberťák přepral dva dospělé muže?
- Pane… - Vlastně tři muže.
- Dva a půl. - Měl jste ho vidět.
Tisíc úderů za minutu, kopy všude.
Nikdy jsem neviděl tolik rukou a nohou.
To není dobré.
Ten kluk ví, co má.
Pane, jestli se můžu zeptat,
co přesně má?
Do toho ti nic není. Platím vám, abyste to našli.
- O to se starej. - Nezaplatil jste nám.
Až budu mít konvici, zaplatím ti víc, než si umíš představit.
Rozumíš?
Promiňte naši neschopnost, pane.
Ten kluk tam něco nechal.
Je jen otázkou času, než ho najdeme.
Dine, vstávat!
Co kopanec do obličeje?
Tak vstávat!
Snídaně je na stole.
Díky, mami.
Šílený sen.
Dnes budu dlouho v práci.
Takže k večeři máš zbytky.
Výborné.
Takže k večeři zbytky.
Jo.
Zbytky.
Pitomý boty.
Mami, kdyby sis mohla něco přát, co by to bylo?
Dine, proč se tak hloupě ptáš?
Dobře, ale vážně, mami, kdyby sis mohla přát cokoli.
- Velký dům na venkově? - To jsme probrali včera.
Soustřeď se na svou budoucnost.
To si přeju.
Soustředím se na ni víc než kdy předtím.
Výborně.
Dělej. Přijdeš pozdě.
Co je? Ten výraz znám.
Jaký výraz?
Běž do školy. Nic neplánuj.
Haló?
Ty, draku.
Jsi tam?
Skvělá práce.
Už jen dvě přání. Do oběda to sfoukneme.
Jak jsi udělal, že umím kung-fu?
Přál sis umět bojovat, udělal jsem tě mistrem kung-fu.
Nepřál jsem si… To není fér.
Chtěl jsi to.
Jen proto, že jsem to řekl, mi teď zůstane kung-fu?
Hustý.
Jo, je to hustý.
Teď to druhé přání.
Doporučuji to nejoblíbenější.
Obrovskou hromadu zlata!
Opakuj po mně. Přeju si… Ty nemluvíš.
Obrovskou hromadu… Divné, mlčíš.
Nepospíchej na mě.
Asi jsi spíš dobyvatel. Máš v očích instinkt zabijáka.
Brnkačka. Přej si vlastní armádu!
A k čemu?
Jsi prostý člověk.
Neboj. Vím, co takoví milují.
Umožním ti mluvit s tvou láskou
na druhé straně Číny!
Jsem tvá láska. Neslyším tě, protože jsi daleko.
Je tu zeď. Je to v pohodě…
Myslíš mobil?
Co je to za černou magii? Kde je ten orchestr?
Jak se tam vejde?
Dvě přání.
Cokoli chci.
Oslava narozenin.
Vím, co chci.
Počkat, přání?
Jo, přání.
Skvělé.
Obří kovový pták?
Co to děláš?
Jedu na svém drakovi. Jedem!
Co zas děláš?
Když mě nesvezeš, musíme na autobus.
Autobus?
To je zvíře?
Jak dlouho jsi v té konvici?
Nevím, máme pořád říši Čching?
Longu!
Jak ses tam dostal?
Všímej si mě, když s tebou mluvím.
To není mužíček, ale televize.
Co je to?
Auto.
Vystavují válečnou kořist?
- Jaká neviditelná síla… - Sklo!
- K čemu… - Semafor.
- Co to je? - Zmrzlina.
- Jak to… - Elektřina.
- Vím, že je to úžasné… - Úžasné?
Když žiješ tak dlouho jako já, nic na světě tě ne…
„Krevetové čipsy.“
Jistě rolnické jídlo.
Úžasné!
Tak jsme tu.
Tak si budeš něco přát?
Hned jak tam dorazíme.
Kam?
U Velké čínské zdi!
Obří kočár z oceli a skla!
To je autobus. Pojď.
- Z cesty. - Proboha!
- Dávejte pozor. Opatrně. - Díky, pane.
- Ne. Musí být lepší… - Co to děláš?
To je lepší.
Longu, co to děláš?
Sháním osobní kočár.
Nemůžu si ho dovolit, proto jsme šli na autobus. Ujel nám.
Tys mi ukradl peníze?
- …nestihneme dálkový. - Na.
Kde jsi to vzal?
To víš, kouzlo.
Měl jsem velký oběd.
Mnohem lepší!
- Co se děje? - Zácpa.
Zácpa.
To je nějaký svátek?
Chceš mi říct, že se tohle děje…
každý…
den?
Slunce je rychlejší než my.
Tady je hůř než v konvici.
To nemůžu stihnout. Přeju si, aby provoz…
Pokračuj.
Nevyplýtvám si přání na dopravu!
Hele, Dine, budeš muset…
Budeš muset…
Budeš muset použít…
Použít přání!
Ztichni, ty zelináři! Nikam se nenacpeš!
Trub si jak chceš. Nic to nezmění!
Nakonec se tam dostaneme.
I kdyby to trvalo celý den.
Celý den?
Jedna zácpa prý trvala tři týdny.
Kéž bych mohl letět na kouzelném drakovi.
Vím, co zkoušíš. Nevyjde to.
Jsem tisíc let v konvici. Pár hodin v zácpě zvládnu.
Hele, můžeme si zatím poslechnout ten orchestr.
Nezabere to, Dine.
Využij své přání.
Tak dobře!
Dej pozor, co si přeješ.
Když na mě moc zatlačíš, já…
Doletíš všude?
Jsi úžasný! Koukej. Je něco, co nedokážeš?
No, to je fakt…
A kam to jedeme?
To je ono! Tam dole.
Jsme tady.
Čas na přání.
Skvělá volba. Chápu, kam míříš.
Při výběru paláce je důležité…
Co děláš?
Neblbni. Tohle je vážné.
Tak co si přeješ?
Vidíš ji?
Dobrý večer.
- Díky, že jste přišel. - Všechno nejlepší.
Jak se máš?
To je moje druhé přání.
- Přeju si… - Zadrž!
- Lásku neumím. - Cože? Ne, o to…
Pravidla. Nemůžu cestovat časem, zabíjet
a bohužel ani nikoho přimět, aby se do tebe zamiloval.
Ne, o to nejde, Longu. Je má nejlepší kamarádka.
To si přeju.
Chci zpátky kamarádku.
Počkej, zpátky. Můžeš si přát všechno na světě
a promarníš to na kámošku?
Co je důležitější než přátelé?
- To je nějaký chyták? - Ne!
Tak všechno ostatní.
Zlatý nočník, palác z jadeitu.
Terakotová armáda! Proč plýtvat přáním na jednu holku?
No jasně.
Promiň, jasně, že to nechápeš. Neřekl jsem ti všechno.
Dolů, prosím.
Jarní den před deseti lety.
Jemný vánek.
Před školou čeká osamělý kluk. Já.
Pak vstoupí Li Na, hází knedlíky a brání mou čest. Pak…
Tohle je doopravdy, že?
Má to být snadné.
Tři přání a hotovo. Ale ne…
Vyfasuju takovýho naivu.
Koukejte, jak se culí.
Tak naivní. Tak omezený.
Tak hloupý.
Proč?
Čím jsem si to zasloužil?
A pak odjela a už jsem ji nikdy neviděl.
To nic, Longu. Taky mě dojímá, když o tom mluvím.
Říkal jsem, že lásku neumím.
Proč bych měl umět přátelství?
Cože? Ne, už jsme přátelé. Musím na tu párty.
Přání! Proč jsi to neřekl?
Jo, přeju si být princátko.
Tak jo, jdeme na to. Ustup a staniž se!
Hotovo. A teď to poslední přání.
Co to má být?
A co? Je z tebe princ.
Ne, říkal jsem princátko.
Jako ti v těch těch nóbl oblecích,
s Rolexkama, řidičem a osobním asistentem…
Počkat, to je tak deset přání. Máš dvě.
Co dočasná verze, jen pro dnešek?
Vážně budeš chtít být bohatý jen 24 hodin?
Na tom mi nezáleží,
jen se musím dostat k Li Ně.
Jí na penězích nezáleží.
Promiň, ale to je to nejhloupější, co jsem kdy slyšel.
Jistě že záleží.
Ale je to moje přání, ne tvoje.
Tak do mě.
Dobře, 24 hodin.
Skvělé!
A to auto.
Skvělé.
A asistent, který musí 24 hodin dělat, co chci.
Sekne ti to jako člověku. Chůze může být náročná…
Čas na párty.
OTEVŘENO
Dobrý den. Chci se zeptat na jednoho zákazníka.
Promiňte, ale nemůžu…
ZAVŘENO
Za mnou.
Jo. To jsou lidi podle mého gusta.
Vchod pro služebnictvo je vzadu.
To je úžasné.
Jsi tu.
- Tak ponížený jsem… - Do šatny, díky.
Tamhle je.
Vypadá tak…
důležitě.
- Li No. - Ahoj, ráda tě vidím.
Jaké to je, když ti je 19?
No, poslední dobou se cítím zmatená…
Skvělé, drahá. Co kdybys byla novou tváří kosmetiky Shin?
Nezastupuji produkty testované na zvířatech.
- Super. Kde máš tátu? - Li No?
Hned podepíšeme smlouvu.
- Li No! - Ráda tě zase vidím!
Probereme tvoji budoucnost.
Nad tím hodně přemýšlím.
Nafukovací podprsenky. Budoucnost módy a ty budeš u toho.
- No nevím… - To je skvělé!
Hned naplánuju focení.
- Všechno nejlepší! - Je to…
To jsi ty.
Jsme v půlce seznamu hostů. Vedeš si skvěle.
Bezva. Nějaké zprávy od táty?
Jistě pilně pracuje, jako my.
Tak co trochu míň tohohle…
a víc tohohle?
Dobře, Dine. Jdeme na to.
Jo. Jde se na věc.
- A je to! - Ahoj, Li No…
Ahoj, tak ráda tě zase vidím.
- Já tebe taky. - Tohle je nejlepší den mého života.
Tvůj taky?
Než zapomenu, něco jsem ti přinesl.
- Ráda tě vidím. - Vlastně se neznáme.
- Smím prosit? - Ráda tě vidím.
Tak co kámoška?
Nevím, co se stalo.
Ani mě nepoznala.
Bezva. Konec snu.
Máme hotovo. Dám si ještě dva.
Dámy a pánové, nyní něco speciálního.
Prosím na parket oslavenkyni s tátou…
Tady je.
A přichází její otec, pan Wang.
Volám pana Wanga!
- Pojď, tati. Nestyď se. - Pane Wangu?
Pane Wangu, pojďte sem!
Určitě tu bude každou chvíli.
Pane Wangu.
Wang, že? Jmenuje se tak?
Její táta nepřijde ani na narozeniny?
- Že jo? - Pojď.
- Musíme něco udělat. - Pardon, zapnutý mikrofon.
Dámy a pánové, věnujte mi, prosím, pozornost.
Je čas na zábavnou část večera.
Longu, udělej kouř. Světla.
Z ulic Šaolinu přichází kung-fu, jaké jste ještě neviděli.
Představuji velkého mistra!
Vycvičen ve stylu Draka.
Teď se všichni dívejte na jeviště…
Show skončila. Díky. Ahoj!
Osobní asistent.
Nikdy mě tak neurazili.
Štěstí číslo osm!
Pane, kaviár crème anglaise amuse-bouche?
Nemáte náhodou krevetové čipsy?
Ne.
To ne.
Co tu dělá muž jako ty sám?
Kdo potřebuje víno, když má dobrou společnost?
To bude nedorozu…
Běžně na to takhle rychle nejdu…
Pardon, musím běžet.
Haló.
Li No.
Fešáku?
Koukám, že děláš drahoty.
Vodu. Potřebuju vodu.
Osvěžující.
Kde je ten kluk?
Haló.
- Li No, jsi to ty? - Běž pryč. Mám práci.
Jo, to vidím.
Moc práce.
Dobře, já…
Já předváděl to kung-fu.
Jen jsem se snažil…
Vím, o co ses snažil.
Díky.
Dobrý?
Jo.
V pohodě.
Vezmi si tohle.
Děkuju.
Jen…
Myslela jsem, že aspoň na jednu noc v roce
si může udělat čas.
Nevím, proč se tím trápím.
Promiň.
Je to tak trapné. Normálně takhle nebrečím.
Ukaž, máš něco na obličeji.
Moc to nejde.
Promiň. Musím vypadat šíleně.
Ne!
Nevím…
co mám dělat.
Jako bych před sebou viděla celý život…
Snažím se, aby na mě byli všichni hrdí,
ale ať se snažím, jak chci,
mám pocit,
že něco chybí.
Přesně tak.
Tady jsi, hadí očko.
Promiň.
My…
Proboha, jsi v pořádku?
Nic mi není.
Pojď.
Díky.
Promiň mou nevychovanost.
Jak že se jmenuješ?
Neznáme se?
No…
vlastně…
Já jsem…
Tady jste. Díky bohu.
Našel jsem vás právě včas. Otec tu bude hned.
- Stihl to? - Ano.
Li No! Tady jsi.
Ahoj, tati.
Buckley říká, že je to skvělá párty.
Ano, je. Díky, tati.
Bavíš se?
Ano. Mluvila jsem se všemi, cos chtěl,
a navázala jsem důležité…
kontakty.
SPOJENÍ ZTRACENO
Haló? Už to jde.
Přinesl jsem ti něco výjimečného.
- Tady to je. - Otevři to.
Asistent kvůli tomu prošel půlku Šanghaje.
To je fakt.
Jistě něco takového oceníš.
Samozřejmě, stejně jako loni.
Díky, tati.
Vážně?
Na No, promiň. Víš, já…
Dobrých věcí není nikdy dost, že?
Promiňte, mladíku, neviděl jsem vás.
Podíváme se blíž.
Prosím.
Kvalitní kůže, výborný oblek, Rolex.
A co rodinný podnik?
Knedlíčky.
Teda Dům knedlíčků. Vlastně restaurace.
Všechny.
Zaopatřený mladík. Připomíná mi to mě.
Zajděte si na oběd.
- Tati! - Ano, samozřejmě.
- Moc rád. - Skvělé.
Zařídíme to.
Promiňte, přeslechl jsem vaše jméno.
Já jsem…
- Dan. - Těší mě, Dane.
Li No, kam bys chtěla jít?
Perlová věž je skvělá. Mám stálou rezervaci…
- Promiňte, pane. Velmi důležitý hovor. - Dej mi pár minut.
Pane, říkali, že to nepočká.
Dej mi to.
Dobrý večer, omluvte to čekání.
- Takže, vážně bys chtěla… - Ano!
Jo.
Ahoj zítra, Dane.
Povídali jsme si jako dřív.
Zítra jdeme na oběd. Věřil bys tomu?
Nevěřím, žes mi nepověděl o záchodu.
Jde to podle plánu!
Vážně, Dane?
Přiznám se v pravý čas.
Nepřiznáš, protože takový čas není.
Chápu, ty jsi rolník, ona princezna.
Prastarý příběh. A víme, jak skončí.
- Dobře? - Ne, špatně.
Strašně!
Naše pouto je hlubší než peníze nebo status.
Tak proč lžeš?
No, já…
Vím proč.
Protože až Li Na zjistí, kdo jsi, všechno skončí.
Měl bys trochu věřit v lidstvo.
Já? Jsem tu už tisíc let.
Vím, jak lidé fungují. Ty ne.
- Chudinko, chápu tvůj problém. - Ty jsi problém.
Nečekám, že tvůj plazí mozeček pochopí sílu přátelství.
To nic.
Budu tvůj přítel. Pojď sem.
Jako člověk jsem měl milion přátel. Ale ne.
Longu,
- byl… - Ano, byl jsem člověk.
Podíval ses vůbec na tu konvici?
Já byl nejlepší člověk na světě!
Jeden z nejoblíbenějších vládců v dějinách Číny!
A víš proč?
- Měl jsi hodně přátel? - Ne!
Měl jsem všechno bohatství, půdu a moc a všichni mě milovali.
Tak proč jsem o tobě neslyšel?
Nějaký žárlivý soupeř si asi po mé smrti připsal všechny zásluhy.
Zemřel jsi a je z tebe Kouzelný drak?
Ano, za odměnu.
- Nevypadáš šťastně. - Jsem moc šťastný.
A když využiješ poslední přání
a budeš si přát si to samé jako ostatní,
budu hotový a konečně opustím tento ubohý svět
a vrátím se na nebesa,
kde všichni uvítají velkého vládce velkolepou přehlídkou.
To se v nebi dělá?
Chci říct, že každý problém má jednoduché řešení.
Tvůj taky. Použij ho.
To ses naučil po všech těch letech?
Ano.
Sakra, je deset? Máma končí v práci.
Musíme jít! Rychle!
Určitě můžete půjčku prodloužit ještě o týden.
Slibuju, že vám to vrátím.
Konfiskace? Ne, prosím.
Tahle firma je moje životní dílo. Mám rodinu a…
KONEC HOVORU
- Je všechno v pořádku, pane? - Ano.
Jen…
Neříkej to Li Ně.
Tak co, našel jsi to?
Našli jsme chlapcův byt.
A dál?
Nemůže přijít ani odejít, aniž bychom ho chytili.
Výborně.
Tak do konvice. Všechno je normální.
- Světlo. - Ty vezmeš Li Nu do téhle díry?
- Ticho! Úkoly. - Má větší špajz než tenhle byt.
Když nepomůžeš… Boty dolů. Radši mlč.
Je tady.
Tvůj oblek.
To ne!
Dine, nesu ti…
Ahoj, mami. Dneska je vedro, co?
Ne, mrzne.
- Neleze na tebe něco? - Ne. Jen…
- se učím. - Dobře. Na.
- Ohřeju ti zbytky. - To Li Ně určitě bude chutnat.
- Přestaň! - S čím?
Přestaň se o mě bát.
- Je mi fajn. - Nevypadáš tak.
- Co škola? - Skvělá.
Takže lžeš všem.
- Dáš mi pokoj? - Fajn.
Ne, mami. Já jen…
Víš, kde mě najít.
…mluvím s někým…
jiným?
Dine, na něco se tě zeptám.
Jsem přece tvoje matka.
Můžeš mi říct pravdu.
Ty piješ…
alkohol?
- Vrať mi to. - Kde ho máš?
Mami, já nepiju.
Nelži! Touláš se po nocích! Chodíš za školu!
- Chováš se šíleně. - Mami!
Jsem tvá matka. Poznám, že se něco děje.
- Co? - Nic se neděje.
Řekni mi pravdu. Můžu ti pomoct.
Mami, nemůžeš.
To mi věř.
Nemůžeš.
Jdi do pokoje.
Přijď, až budeš poslouchat.
- Ale… - Jdi!
Fajn!
Nesnáším to tu.
- Ti jedou. - Podej mi tu židli.
Dáte si popcorn?
Slyším vás.
Dine.
Tu máš.
Ty…
Musíš pořádně jíst.
Díky.
Promiň, mami.
Ahoj, drobku. Ty jsi roztomilý.
Máš rodinu? Máš hlad?
Jsi tak roztomilý, hebký, malý, chlupatý…
To je on! Vstávej!
- Hej, šéfe! - Hej, šéfe!
- Šéfe! - Ten kluk.
Vyloučeno.
To zvládneš, Dine.
Řekni jí pravdu.
Dobrý večer.
- Ahoj, Dane! - Čau!
- Mohu vám vzít sako? - Vzít? Mám jen tohle.
To bylo dobrý.
Jo, dobrý. Žádný problém. Mám jich doma víc.
- Děkuji. Na. - Tu máš.
Promiň ty móresy.
Táta chce „jen to nejlepší.“
Li No, vlastně ti musím něco říct.
Vím, co chceš říct.
- Vážně? - Ano.
Je fajn poznat někoho z vážené rodiny,
s kým se dá mluvit, viď?
Váš stůl je připraven.
Jasně. Vážené.
Longu, mám být z vážené rodiny.
Ne. Vážně? Jsem v šoku. Ohromený.
Přesně to jsem čekal.
Musíš mi pomoct.
Byl jsi šlechtic. Co mám dělat?
Ale uděláš přesně to, co říkám.
- Dobře. Dohodnuto. - Pane, mohu…
- Tihle na tebe nemají co mluvit. - Fakt?
Pane, já jen…
chtěl…
vám nabídnout…
ručník… Pane…
Madam, váš stůl.
A teď požádej o mnohem lepší stůl.
Li No, tenhle stůl nestačí.
Ukážu ti jiný.
Tohle je stůl pro předkrmy.
Tak řekněte panu a paní Předkrmovým, že tohle je náš stůl.
Ty jsi fakt legrační.
Legrační? Nemyslela jsi uhlazený, nóbl, vážený?
Jsi fakt super. Brečím!
Nechal bych ji popravit za výsměch.
Skvělé, že chceš, aby to tu bylo zajímavější,
ale co jít jinam?
Kam? Někam víc nóbl?
Není ti to dost dobré? Skvělé.
Ne, třeba na procházku.
Zdravím. Máte vybráno?
- Neohlížej se na peníze. - Dáme si od každého jedno.
Máme v menu 600 položek.
- Tak tři od každého. - Dobře!
Jak si přejete.
Takže, Dane, včera večer…
promiň, že jsem se chovala divně.
Je fajn mít někoho, kdo mi naslouchal.
Ignoruj ji a je tvoje.
Rozhlédni se. Boháči nikomu nevěnují pozornost.
Mluví jen o své firmě a kolik vydělávají.
- Je to skoro umění. - Posloucháš mě vůbec?
Ani trochu.
Říkala jsem, že s tebou ráda mluvím, protože…
Jsme blízko. Řekni jí, kolik máš paláců.
Počkej, Li No. Říkal jsem ti, jak vážená je moje rodina?
- První předkrm. - Díky.
Za nic.
Dane! Víš co?
Jsi jiný, než jsem myslela.
Li No, počkej.
Nechápu to. Na mých 17 žen to zabíralo.
- Vysvětlím to. - A co?
Já…
Měli bychom…
jít na tu procházku.
Možná běžet!
Dobrou chuť!
Překvapení!
Naskoč si.
Dobrá.
Kdo byli ti muži?
Gangsteři. Asi únos za výkupné.
Pojď, tudy.
Ale ne.
Toužila jsi po pouliční rvačce.
- Pomoz mi. - Ne.
- V klidu. - Prosím.
Dane?
Hele, co jsem našel!
Od kdy je ze mě piñata?
- Setřásli jsme je. - Super.
Takže kdy se omluvíš, Dane?
Já…
Na druhou stranu!
Li No, vážně se omlouvám.
A za co?
Že jsem se choval jako blbec.
Omluva přijata.
Teď do něj. Kopni ho do ksichtu!
Kopni ho!
Dej mi tu konvici.
Tak to ne. Kdybys použil poslední přání… To ne.
Tohle už nemůže být…
- Dobrý. - Dík.
Ochutnej tohle!
Jak ti to chutná, co?
Sakra!
Pozor!
Věř mi.
- Li No, asi budeme muset… - Skoč!
Nebojte. To dáme.
To ne!
Panebože!
Víš co, Dane? Tohle je fakt dobré rande.
To ne!
- Jsi v pořádku? - Asi jo.
Já taky. Díky za optání.
Páni.
Co se stalo?
Čas vypršel.
Co se stalo? No, skočili jsme z budovy.
Skoro jsme umřeli.
- Uplynulo 24 hodin. - Zbili gangstery.
- Ne! - Dobře, hlavně ty.
Musíš mě naučit to kung-fu.
Reflexy.
Kde máš oblek?
Hele, Li No.
Já ti…
musím něco říct.
Zbývá ti jedno přání. Nedělej to.
Mé pravé jméno není Dan.
Je to…
Din.
Ty jsi Din.
Promiň.
Ale…
proč jsi lhal?
Nechtěl jsem. Ale…
Bál jsem se, že když zjistíš,
že jsem to jen já…
všechno skončí.
Takže pořád bydlíš tady?
- Jo. - V tom starém šikumenu?
Jo.
Říkal jsem, že to neskončí dobře.
Počkat. Tuhle uličku si pamatuju.
Tudy jsme chodili zkratkou ze školy.
Jo.
A paní Chuová prodávala pečené brambory.
Hele, to je paní Chuová!
Já jsem Li Na Wangová. Vzpomínáte…
Dva za dolar. Nesmlouvám!
- Něco se nemění. - Tu máš.
Prodáno! Další. Uhni.
Uhněte!
To je dobrota!
Počkat, to je…
No teda!
Jo, nová dekáda, stejné tepláky!
Dine, co takhle malý závod?
- Tři, dva, jedna! - Co?
Hele!
Tak jo.
To není fér.
Váš starý byt musí být hned za rohem.
Nevím, jestli je to dobrý nápad.
- Máš jarní cibulku? - Zdravím, paní Songová.
Promiň. Znám tě?
Ahoj, mami. Překvapení!
Máme nečekaného návštěvníka.
Holka? Proto se chováš bláznivě?
Mami, ne!
Celou dobu se bojím, že bereš drogy, a ona holka…
- To je Li Na! - Jen…
Zdravím.
Li Na?
Co tu děláš?
Přišla jsem za starým přítelem.
Kde jsou moje způsoby? Pojď dál.
My dva jsme neskončili.
- Je tak krásná. - Jako princezna.
Má trochu placatý nos.
Začneme tímhle.
- Neměla jste si… - Jsi hubená jako lunt.
- Promiň, nečekal jsem… - Li No!
Vědělas, že Din pořád nosí Kvokymu kytky na hrob?
Nechte toho.
Nevěděla.
Je sladký. Dokonce i pláče.
Nebrečím. Truchlím.
- Nosí i květiny. - Malé kytice!
Pojď dál.
Cože? On není můj syn?
Věděl jsi to. Nelži.
Ne! Tys mi celou dobu lhala.
Chtěla jsi jen zdědit tátův podnik.
- Ano. A zdědím. - Vím, cos udělala!
Mě neoklameš.
Viděl jsem tě s ním.
Nemáš tušení.
Měl jsem poslechnout mámu.
- Jsem tvá matka. - Ne!
Pojď.
Je to jako stroj času.
Jo, promiň.
Jen tady mám trochu klidu.
- Nikdy nedojdeš klidu. - Co?
Navždy tě bude strašit Kvokyho duch.
Ne, Kvoku! Jsi mrtvý.
Budeš brečet? Uvidíme slzy?
- Ničeho nelituju. Byl jsi chutný. - Teď ochutnáš lítost.
Ne, zmiz, ty kuřecí duchu.
- Proč jsi mě snědl? - Li Na mě donutila.
Házíš to na mě?
- Drsný. - Byl to tvůj nápad.
Mívali jsme hodně bláznivých nápadů.
Jo.
Tu máš.
Pamatuješ na náš slib?
- S tím malíčkem… - Jasně! Jak to bylo?
Přátelé navždy, den za…
Rok za rokem
na to navždy…
přísaháme.
- Proboha! - Dobrý?
Jo, dobrý.
Promiň, nečekala jsem svou obří tvář.
To je trapas.
Když jsem to viděl poprvé, taky jsem málem upadl.
Ale je to milé. Jako by ses vrátila.
Ale obří a zářící a super okouzlující.
Ale žádná fotka se ti nevyrovná.
Co takhle opravdové rande?
Žádný Dan, nic.
Já…
Promiň.
Li No, kde jsi? Focení je za hodinu!
Co to máš s vlasy? Posílám pro tebe auto!
Dine, dneska jsem si to moc užila, ale…
musím jít.
- Díky za půjčení. - Nech si ji do příště.
Ne, vážně…
Nechci tě vidět až za dalších…
deset let.
Dine, pravda je,
že teď mám úplně jiný život.
Víš? Kariéru.
Budoucnost, na které táta tvrdě dřel.
Musím splnit určitá očekávání.
Budu hádat.
Já ta očekávání nesplňuju.
Já…
Ty to nechápeš.
Jen se snažím…
být realista.
Promiň.
Ahoj, Dine.
Věděl jsi,
že v krevetových čipsech nejsou žádné krevety?
No nic.
Dine.
Jako děti jste to měli jednodušší.
Ale už jste velcí.
A…
prostě…
musíte být realističtí.
Dine.
Dobrá zpráva.
Konečně se mě zbavíš.
Využiju třetí přání.
Vážně?
Ať jsem bohatý.
Hromady zlata. Jedno jak.
- Ale… - Myslel jsem, že na tom nezáleží.
Že jí to bude jedno.
To bylo hloupé.
Dej mi to zlato a můžu mít dobrý život.
Budu mít úctu.
Každý se mnou bude chtít kamarádit.
Dine.
Jsi si jistý?
Já?
Ty mi celou dobu nutíš tohle přání.
Měl jsi pravdu. Spletl jsem se.
Tak si to přeju.
Splň mi ho a můžeš jít do světa duchů s blbou přehlídkou na nebesích.
Splň mi to přání.
Co?
Dine.
Splním tvé přání.
Ale nejdřív…
ti musím něco ukázat.
- Našli jsme toho kluka. - Kde je?
- Byl v Perlové věži. - S holkou.
- Bohužel zase utekl. - Cože? Jak?
Hele, to není vaše.
Poslouchej. Už nemám čas. Musím…
Li No! Nemáš být na…
Promiň. Musíme si promluvit.
Ovšem.
- Ale teď mám důležitý hovor. - Tati…
Prosím…
Pane.
Pamatuješ si náš starý šikumen?
Neměli jsme moc peněz…
Neboj, tam se už nikdy nevrátíme.
Ale tati,
tobě se nikdy nestýská?
Co se děje?
Ten mladík ze včerejška,
cos mi s ním domluvil rande,
byl Din.
Z naší staré čtvrti?
Ano.
Vzal tě do Perlové věže.
Ano a vím, co řekneš.
Ať se držím dál a nemyslím na starý život,
ale pravdou je, že bychom byli šťastnější…
Všechno bude dobré.
Promluvím s Dinem.
- Cože? - Přijeď hned dodávkou.
Tati, co je?
- Co se děje? - Neboj.
Všechno spravím.
Tati.
Longu.
Kam jdeš?
Kde to jsme?
Tohle byl můj domov.
Jsem z královské rodiny.
Od dětství mě učili, že zlato…
znamená moc.
Tak jsem rozšiřoval své bohatství
a nic mě nezastavilo.
Mí poddaní byli loajální…
a neúnavně pracovali rok co rok.
Dcery jsem provdal do nejlepších rodin,
aby rozšířily království.
A syna…
jsem poslal za pokladem.
Vrátil se jako hrdina.
Brzy jsem měl víc zlata, půdy
a pomníků než všichni předchozí šlechtici.
A přesto…
Na smrtelné posteli
jsem čekal na věrné poddané a milující rodinu.
Nikdo nepřišel.
Proklel jsem všechny, kdo na mě zapomněli.
Přišel jsem k branám do světa duchů a čekal, že mě přivítají davy.
Otevřete bránu!
Ale bohové mě proměnili v Kouzelného draka.
Ne za odměnu,
ale za trest.
Uvěznili mě v konvici a poslali na Zemi
sloužit deseti pánům a naučit se skutečný smysl života.
A upřímně,
za celá ta léta a všechny ty pány,
se mi to nepovedlo.
Pak jsi přišel ty.
Neznám smysl života.
Ale tvé hodnoty,
tvoji přátelé, rodina,
jsou cennější než vše, co jsem kdy měl.
A to si za žádné zlato nekoupíš.
Je to tvoje přání.
Jen abys to opravdu chtěl.
Já…
Dine.
Pan Wang? Co tu děláte?
Dej mi tu konvici. Na další hry nemám čas.
Pracují pro vás?
Nikomu se nic nestane, ale potřebuju…
Longu!
Nechte mého přítele být.
Konečně! Jsem zachráněn.
Co blbneš? Říkal jsem, ať mu neublížíte.
Celý život se klaním ostatním.
Teď se všichni ukloní mně.
Ne.
Pane Wangu.
Draku, volám tě.
Dine.
Jsem teď tvůj pán.
A znám své první přání.
Tati!
Ne. Bože můj.
Co se stalo?
Dine!
Běž do konvice.
Tati!
- Li No. - To ne.
Zavolej sanitku!
To bude dobrý.
Poslouchej mě.
Omlouvám se.
Snažil jsem se firmu zachránit, ale je v konkurzu.
Chtěl jsem, abys měla všechno.
A teď…
ti nic nenechám.
Ne.
Nikdy jsem to nechtěla.
Chtěla jsem jen tátu.
Chtěla jsem jen tebe.
Stačí dotek a hotovo.
Do něj, šéfe. Sáhni na něj. Pořádně.
Hele, jiskry.
Longu, volám tě.
Dine!
Draku? Volám tě.
Dine?
Dine!
Přeju si dost štěňat, abych mohl mít obchod.
Štěňata?
Ano, štěňata!
Staniž se!
Ahoj, broučku! Ty budeš Teddy.
Ne, zlobivý Teddy!
Šéfe! Mám tu konvici!
Ať ji nedostane ten kluk!
Pomoz nám! Přivolej draka!
Přej si něco! Třeba zbraň!
Přání? Draka?
Přivolat?
Draku.
Přeju si delší nohy.
Tak dobře.
Děláš si srandu?
Volám tě!
Setřes toho kluka.
Nemůžu zasáhnout.
Nejsi můj pán, dokud nebudeš mít konvici sám.
- Pusť to! - Ne!
Pusť to!
Longu, nevidím tě!
Dnes není třeba umírat.
Pracuj pro mě. Dám ti všechno zlato, co chceš.
Oba si přejeme to samé.
Ne!
Nepřejeme.
Nechci zlato.
Mám mnohem důležitější přání.
Dine.
Potřebuju tu konvici.
Aspoň z tebe bude dobrá socha v mé kanceláři.
Ne.
Longu.
Longu, to ne.
Ne!
Longu!
Dine!
Dine.
Co se to děje?
Vítej, Long Zhu.
Co se děje?
- Kde to jsem? - Gratuluji.
Tvá dračí služba je u konce.
U konce? Ale ještě jsem neskončil s desátým pánem.
Upřednostnil jsi jiné před sebou
a ukázal nám, že chápeš smysl života.
Nyní můžeš vstoupit do světa duchů.
To je…
přehlídka?
Na tvou počest.
Ne, nemůžu! Musím se vrátit.
Vrátit?
Proměň mě zase v draka. Zbývá ještě jedno přání.
To je směšné. Zákony to zakazují.
Ty jsi směšný! Děda v sukni.
- To není sukně! - Pošli mě zpátky!
Odmítáš vůli bohů?
Jestli mě nepošleš zpátky,
půjdu sám!
- Přestaň! - Blbý mraky.
- Hned toho nech! - Přítel mě potřebuje.
Tak dobře!
Dovolíme ti vrátit se.
Ale pod jednou podmínkou.
Longu!
Tvé poslední přání,
velký pane.
Přeji si…
Tati.
Tati!
Tady jsi, Maurici. Ještě Kapsář a pan Nohavice.
A všech 234.
Páni, hezká štěňátka.
Pěkné nohy.
- Díky. Páčko. - Čau!
Dine, já…
Když jsem řekla, že musíš být realističtější, nemyslela jsem…
To nic, mami.
Já…
Promiň, že ti nemůžu dát lepší život.
Dala jsi mi hodně.
Všechno důležité.
No…
je pozdě a měli bychom se navečeřet.
Tu máš.
Pan Wang?
- Co tu děláte? - Je tu Din? Je v pořádku?
Dine, co jsi zase provedl?
Ne, nic neprovedl.
Přišel jsem se omluvit.
Vím, cos udělal.
Děkuji.
Co moje vychování? Posaďte se!
- Zrovna večeříme. - To nemusíte.
Nesmysl. Je mi potěšením.
A kromě toho jsme už pár hodin neměli hosty!
Na držení rukou jsou moc mladí.
Zmlkni!
Vypadáte, že potřebujete dobré domácí jídlo.
Tak dobrou polévku jsem ještě nejedl.
Na No!
Na No! Tak co myslíš? To je moc, viď? Přinesu jiný.
Je to skvělé. Dej to do výlohy.
- Do zítřka, nebo nic! - Ahoj.
Pospěš si s těmi knedlíčky. Ty uhni.
Výborně.
Dine! Kde jsou hrnky?
- Budeme otevírat. - Už jdu.
Hrnky.
Longu?
Zdravím vás, velký pane.
Malý rolník.
Longu, co tady děláš?
Máš být ve světě duchů.
No, trochu se to zkomplikovalo.
Tak jsem zpátky!
Zpátky? Abys sloužil dalším deseti pánům?
Uhádl jsi.
Ale čekáš tisíc let, abys těmi branami prošel.
Jo, byla tam i přehlídka, ale…
zbývalo ti jedno přání.
Jinak to nešlo.
Ty ses všeho vzdal kvůli mně?
Tak to chci.
Poprvé mám pocit, že můžu
nabídnout trochu moudrosti, možná pomoct.
A nemají tam krevetové čipsy
a ještě jsem neletěl v tom kovovém ptákovi.
A nemají tam klimatizaci. V nebi!
Je spousta…
Díky, Longu.
Děkuju.
Dine, co ta spousta rozbitých hrnků…
Radši to nechci vědět.
Tak jo, pusť mě.
Pusť mě.
Měj se, Longu.
Jsem bůh.
Co tak zíráte? Koukáte na boha.
Překlad titulků: Zdenka Slezáková